forskjellige Ting, saa at Vespasian har givet Spanien Latinerret, men 

 Domitian har givet disse lo Stæder romersk Borgerret? Dette kunde 

 vistnok være sandsynligt, hvis det ikke, som ovfr. viist, var aldeles 

 sikkert, at Stæderne vare latinske, og ikke romerske. Sagen ^naa 

 altsaa hænge anderledes sammen. Naar vi see bort fra den i Roms 

 ældre Historie omtalte Givitas sine suffragio, der ikke saa meget 

 er en Meddelelse af romersk Borgerret, som en Berøvelse af al 

 anden, finde vi det, naar Talen er om Udvidelse af Borgerretten, 

 ofte omtalt, at Romerne ikke paatvinge Nogen deres Borgerret, 

 men kun tilbyde den. Mutare civitatem, siger Cicero (p. Balbo 

 IJ, 27) nemo invitus potest. Er det ikke en enkelt Person, men 

 en heel Stat, som Talen er om, maa denne Stats lovgivende Myndig- 

 hed erklære, at den modtager Borgerretten^). Hvad der her er sagt 

 om den romerske Borgerret, maatte egentlig ogsaa gjælde om 

 Lalinerretten. Naar imidlertid en heel Provinds paa eengang 

 faaer Latinitet, saaledes som Gallia Cisalpiua fik Aar 89 ved 

 Pompejus Strabo, og Spanien ved Vespasian, kan der ikke være 

 Tale om at spørge om Beboernes Samtykke. Det er ikke blot 

 overflødigt at spørge dem, om de ville modtage en saa aaben- 

 bar Forbedring i deres Stilling; men de have, som rene Under- 

 saatter eller stipendiaru , heller ingen Ret at gjøre gjældende. 

 Anderledes forholder det sig derimod med de frie Stæder [civi- 

 tates liheræ et foederatæ)^ som findes i Provindsen. Dem gjør 

 man kun et Tilbud, og det beroer paa dem selv, om de ville 

 antage det. Der kan ikke være synderlig Tvivl om at de ville 

 gjøre det, thi Latiniteten er jo egentlig det bedste Foedus af 

 alle-); men det kunde dog være, at de betænkte sig paa at 

 opgive deres ældgamle Selvstændighed, selv om det kun var en 

 Selvstændighed af Navn, saaledes som vi læse, at der i Heraclea 

 og i Neapel var stor Strid iblandt Beboerne, om de vilde niod- 



') Fundus Jit; S. min Afhdl. om Italienernes Deelagtiggjorelse i den romer- 

 ske Borgerret ved Bellum sociale, i Vidsk. Selsk. Afhdir. .Jte Række, 

 1ste Bind, S. 394. 



2) S. Mommsen S. 400, Anm. 22. 



