51 



hvortil Kn iiicltlor sig som Ansøger, eller præsenteres, er l'or- 

 bnndet med noget Slags Oppoborsel eller Forvaltning af ofTent- 

 lige Penge — dette er Tilfældet med F)uiimviratet og Qvæsturen, 

 men ikke med Ædiliteten — maa Candidaten, inden Valg- 

 handlingen foregaaer, stille fornøden Sikkerhed^). 



Bestyrelsen af Valget tilkommer Stadens høieste Øvrighed, 

 Duumvirerne, Hvem af disse to der skal udføre det, bestemmes 

 efter Alderen; men, har den Ældre Forfald, bliver den Yngre 

 Valgbestyrer. 



Først vælges de høieste Embedsmænd, Duumvirerne; der- 

 næst, saa snart som muligt-), Ædilerne og Qvæstorerne. 



Afstemningen skeer skriftlig og efter Curler. Det Capitel 

 af Loven, hvor der var Tale om Borgernes Inddeling i disse 

 Afdelinger, er tabt. Vi kjende derfor ikke Curlernes Antal; ja 

 vi vide ei engang bestemt, hvilket Princip der har ligget til 

 Grund for Inddelingen. Benævnelsen Curia kjende vi ikke 

 blot fra Rom, hvor den gamle Curie- Inddeling, som be- 

 kjendt, i Tidens Løb tabte sig, men ogsaa fra forskjellige, især 

 latinske Stæder, hvor Indskrifterne vise os Curler langt ned 

 i Keiserliden ■'^). Niebuhrs Forestilling om at de oldromerske 

 Curier skulde have været inddeelte i Gentes, og at det altsaa 

 lildeels skulde have været et Slægtskabs-Baand, der forenede 

 dem, er en ubeviist og ubeviislig Hypothese. De Curier, vi 

 finde i den romerske Keisertid, maae væsentlig være Inddelinger 

 efter Bolig og Opholdssted, ligesom de romerske Tribus ; thi 

 Udviklingen forgaaer eensartet allevegne, og vi maatte gaae 



*) S. Lovens Cap. 60. 



*) S. Lovens Cap. 54. 



') Saaledes i Lanuvium, Orelli Inscr. Lat. 3740; i Elppo i Africa, s. 

 Explor. scientifiqiie pi. 190 n. 13: "singulæ curiæ singulas statuas 

 de SUG posucruiit" ; i Tiirzo , Orelli n. 3727; i Cilla, s. MafTei Mus. 

 Veronense p. 4G2, 3; i Aghla. smstds. 458, 7. Citaterne skyldes 

 Monimsen S. 410; smign. Renier i liullolin d. Socielés savantes, Juillet 

 1855. 



