69 



Med Hensyn til Hygfinnen er Sverrigs berømte? Zoolog IVo- 

 l'essor Nilssoji allerede for 15 Aar siden, ved al betragte den 

 Schlegelske og den Hlochske Afbildning bleven opmærksom paa 

 dens ringe Høide, da han dog paa de Stourvang, der fiere Gange 

 havde viist sig for ham i [lavet ndenfor Helgelands Kyster havde 

 seet den staae i Veiret som en 2 — 3 Alen høi Stage (Stør), 

 hvergang de hævede deres Hyg over Havoverfladen, ligesom 

 ogsaa Thomas Bell angiver*) Rygfinnens Høide paa en 19 Fod 

 lang Spækhugger at have været 4 Fod , allsaa over Vs af hele 

 Dyrels Længde. Men det var ei heller undgaaet hans Opmærk- 

 somhed, at begge hine Tegninger ere af Hunner, hvorimod det 

 af Bell beskrevne Exemplar var en Han, og delle fremkaldte 

 hos ham det Spørgsmaal: »mon ei Hannen har høiere Rygfinne 

 end Hunnen?«*') Men man maa tilslaae, at det ringe Antal Er- 

 faringer, der stod til hans Raadighed ligesaavel kunde have be- 

 rettiget det Spørgsmaal: mon ei det Schlegelske og det Blochske 

 Exemplar have hørt til en Art af Spækhuggere, der er forskjellig 

 fra Slour- Vangen og fra det af Bell iagttagne Exemplar? Grun- 

 den til, at den berømte svenske Zoologs i 1847 udtalte For- 

 modning hidtil, saavidt vides, er forbleven aldeles upaaaglet, tor 

 maaskee lildeels søges deri, at Mange have anseet denne sidste 

 Formodning for langt mere antagelig, eftersom de skandinaviske 

 Fiskere altid blandt Spækhuggerne have stillet en Lille -Vang i 

 Modsætning til Stour-Vang, Fabricius ogsaa allerede endog me- 

 get slrængt (under Navnet Physeter microps) har adskilt Grøn- 

 lændernes Ardluk, der aabenbart er en Spækhugger, fra Ard- 

 lurJcsoak (hans: Delphinus Orca , pinna dorsi aléissiuia) , og at 

 man altsaa neppe turde ubetinget forkaste den Lacepedeske Ad- 

 skillelse mellem en Delphinus gladiator, om hvilken der ud- 

 trykkelig angives***) at dens Rygfinne kan være over Vo af hele 



*) British quadrupeds London 1837 pag. 481. 



") Skaniiinavisk Fauna, 1ste Deel, 2den Udgave, i Noten til Pag. GOG. 

 '") Lacépéde histoire naturelle des cétacées Paris I'an XII. pag. 301. 



