75 



Marsvinene, vare blevne lalle eflor Cranierne). 1 den af Pro- 

 fessor Nilsson iagllairne Spækhugger fundles de fire Sæilmnde 

 endnu forsynede med [lud og Haar, men alle »paa samme Maade 

 huggede tvert over fra Nakken til den nederste Deel af Bryst- 

 kassen«, hvoraf min berømte Ven gjør den Slutning*), »at Sæl- 

 hundene ere blevne grebne, ikke bagfra, men fra Siden, idet 

 de, for at undkomme, have sogl at bevæge sig i Krumbugler«. 

 I mit Exemplar vare, som allerede anført, alle Sælhundekroppene 

 flaaede, og for at domme om denMaade, hvorpaa de ere blevne 

 grebne, har jeg kun det i Flaben fastsiddende Skind at holde 

 mig til. Ogsaa delle var iluskaaret i Midten, men jeg tilstaaer, 

 at jeg troede al kunne forklare mig Indsniltet som udfort, idet 

 Dyret var blevet fattet af Spækhuggerens Tænder omtrent midt 

 over Livet, altsaa bagfra. At John Hunter har kunnet finde en 

 enkelt afskaarot Marsviuehale i Maven af det af ham iagttagne 

 Exemplar**) synes ialfald al bevise, at idetmindste Marsvinene 

 snappes bagfra. Men hvad jeg vil lægge mere Vægt paa er, 

 at ligesom Hudløsheden af de i Spækhuggerens Mave liggende 

 SæJkroppe beviser, at disse Dyr efter at være slugte under For- 

 døielsen blive flaaede, saaledes synes den Omstændighed, al der 

 i Maven selv kun fandtes svage Spor lil afflaaede Skind, hvor- 

 imod et heelt, tildeels endnu behaarel, hang fast mellem Dyrets 

 Tænder, ikke mindre lydelig at vise, at de afflaaede Skind endog 

 temmelig hurtigt kasles op*"). At Knoglerne for allerstørste De- 



•) Forhandlingar. Skandin. Natuil". Gte Mote; Pag. 58. 



") Pliilosophical transactions Vol. 77 (for Aaret 1787j Pag. ill. 



"") Spækhuggernes Opkastning af de tomme Skind synes allerede i Oldtiden 

 idetmindste eengang at være bleven iagttaget, men ikke forstaaet. Naar 

 nemlig Plinius mener [Lib. IX. Cap V. v. VI), at den i hans Tid i Hav- 

 ■ nen ved Ostia indespærrede og af Keiser Ciaudius angrebne og dræbte 

 ■■Orca" var bleven lokket ind i disse Farvande ved Skibbruddet af et 

 med Djrehude ladet Skib, paa hvilke den havde spiist sig mæt i flere 

 Dage, saa kan en saa besynderlig Mening neppe forklares hedre end just 

 derved, at man har seet den kaste tomme Skind op under dens Inde- 

 spærring i Havnen. Dermed turde da ogsaa al Tvivl om, hvorvidt dette 



