80 



anden Seclions 1ste Capitel under Navn ni balæna macrocephala, 

 quæ binas tantum pinnas laterales hobet. Det hændtes nu i 

 lians Tid lo Gange, at en Kaskelot strandede paa de skotske 

 Kyster; den ene Gang var det i Forthfjorden i Tebruar 1689, 

 den anden Gang paa Ørkenøerne 1687, og i begge blev det af 

 Øjenvidner angivet, at de havde havt en Rygfinne. Han antog 

 dem altsaa ikke for at være egentlige Kaskelotter. Af dem 

 begge bragtes ham endvidere nogle Tænder og disse vare meget 

 afvigende fra hinanden, d. v. s. netop saa afvigende, efter hvad 

 man seer af deres Afbildninger paa Phalainologiens 2den Tavle, 

 som overhovedet unge endnu uslidte Kaskelottænder ere fra 

 gamle afslebne. Men Sibbald tog disse Alder-sforskjelligheder 

 for Artsmærker og fik saaledes, i Modsætning til de egentlige 

 Kaskelotter, der mærkedes som rygfinneløse, 1) en Balæna 

 inacrocephala , quæ tertiam in dorso pinnam sive spinam håbet, 

 et dentes in maxilla inferiore arcuatos falcif ormes , og 2) en 

 balæna macrocephala tripinnisj quæ in mandibula inferiore 

 dentes håbet ininus inflexos et in planum, desirientes. Om den 

 forstnævnte (det yngre Individ fra P^'orlhfiorden) berettedes det 

 ham, at man ikke nøiaglig havde kunnet udmaale det, efterdi 

 det i sin sidste Kamp tildeels havde boret sig ind i Sandet. 

 Alligevel bragte man ham en Tegning deraf, og Sibbald fandt, 

 at denne i det Hele kom nærmest Kaskelot-Afbildningen paa 

 den 42de Tavle til Johnstones historia naturalis, og i Henseende 

 til Hovedet den paa Hvaldyrpladen i Willoughbys historia 

 piscium, formodentlig forsaavidt Tænderne her vise sig spidse. 

 At dømme efter det Kobberstik , som Sibbald har givet efter 

 samme Tegning paa første Tavle af sin Phalainolocjia, maa man 

 (log tilstaae, at Ligheden med disse to meget gode Kaskelotaf- 

 bildninger er overmaade svag. Det meest Kaskelollignende der- 

 paa er, besynderligt nok, netop den meget lave Rygfinne; og 

 at det virkelig har været en Kaskelot derom foreligger del 

 bedste Vidne i den ai Sibbald selv undersøgte og afbildede Tand, 



