88 



den i\i Clusiiis, der udtrykkelig havde angivet*), at dens Blæse- 

 gat fandtes paa Hovedet henimod Ryggen og ikke havde lait 

 om nogen Rygfinne. Dens Characteer kom derifølge til at 

 lyde : Fh. dorso impenm, jistula in cervice. 



3) Ph. microps. Dens Characteer lød: Ph. dorso apina 

 longa, maxilla superiore longiore, hvori det ikke er let at gjen- 

 kjende ISibbalds: Balæna macrocep/iala , quæ tertiam in dorso 

 pinnam sive spinam habet^ et dentes in maxilla inferiore arcua- 

 tos falcifortnes , eller med andre Ord hans unge Kaskelot fra 

 Forthfjorden, paa hvilket Individ det dog af Synonymien frem- 

 gaaer, at Arten er opstillet. 



4) Ph. Tursio. Dorso pinna altississima , apice dentium 

 piano: Sibbalds gamle Kaskelot med afslidte Tænder, hvis Ryg- 

 flnne var bleven sammenlignet med den nærmest Roret staaende 

 Skibsmast. 



Denne meget uheldige Deling af den i de nordlige Far- 

 vande endnu i det 18de Aarhundrede temmelig ofte forekom- 

 mende Kaskelot var ganske overordentlig vildledende i den 

 Linnéiske Periode. Hvergang Talen var om et nogenlunde stort 

 Hvaldyr med hoi eller meget høi Rygfinne, hvis Tandforhold de 

 ikke kjendte, maatte deres Tanke ikke just falde paa Slægten 

 Orca), hvis Gharacterislik slet ikke indeholdt Noget om Rygfinnens 

 overveiende Høide, men kun lød: Delphinus rostro sursum re- 

 pando, dentibus lalis serratis (en Arts -Characteer, der var taget 

 efter Ray men vel tør siges at passe bedre paa en Hai, end 

 paa en Orca). Derimod maatte deres Tanke nødvendigviis i hvert 

 saadant Tilfælde falde paa de to Linnéiske Kaskelotarter PA^se^er 

 microps og Ph. Tursio, saameget mere, som Zoologernes Be- 

 stræbelser i den Periode næsten udelukkende gik ud paa, at 

 faae de iagttagne Dyr henfør! e til de i Linné's Systema naturæ 

 opførte Arter. 



At Spækhuggerne fra Arilds Tid have været kjendt i Norden 



Exoticorum iiber VI, Cap. 17. 



6* 



