154 



gende Jordbund har dannet, og hvilke ikke ere blevne naaede af 

 den Vandbedækning, som Ahlen skylder sin Oprindelse. Den 

 Charakteer af Øde og E ensformighed, som man saa ofte sætter 

 i en uadskillelig Forbindelse med Heden i Almindelighed, til- 

 kommer kun den ahlførende Hede. En Synskreds, næsten ube- 

 grændset som Havet, er ikkun afbrudt ved enkeltstaaende Huse, der 

 omgivne af store Dynger af Lyngtørv, give Tegn paa at den 

 ikke er ganske ubeboet , medens talrige Gravhøie vise at 

 ogsaa de tidligere Slægter af Beboerne færdedes her. Dens 

 Farve er sort, af den almindelige Lyngplante, der selv i dens 

 frodigste Voxetid ikke viser meget Grønt, og kun naar den 

 blomstrer antager et Purpurskjær. Selv Lyngen voxer ikke høit 

 paa disse Heder, der ere saa fattige paa alle de Bestanddele, 

 som Planterne fordre af Jordbunden. Skulde jeg nævne en 

 Plante, som mere end alle andre ynder denne Dannelse, er det 

 Klokke-Lyngen, Erica tetralix. Men derved vil jeg ikke sige, at 

 den mangler paa audre Dannelser, den findes i den bakkede 

 Hede uden Ahl, og den forekommer paa vore Tørvemoser, men 

 jeg har faaet det Indtryk, at den er hyppigere paa Ahlhedens 

 store og for en stor Deel fugtige Sletter, saa hyppig der, at 

 den virkelig giver enkelte Partier deraf en eieudommelig Cha- 

 rakteer. 



Ahlheden helder svagt imod V., men denne Heldning er 

 saa ringe, at Øiet ikke umiddelbart kan iagttage den. Kun 

 ved i Ahlhedens Omraade at betragte Flodernes Løb , der alle 

 flyde imod Y., kommer man til den Slutning at hele Landet og 

 altsaa ligeledes dens øverste Dannelse har den anførte Heldning. 



Man kan ikke let, selv ved en flygtig Overfladebetragtning, 

 forvexle Ahlhedens store Sletter med den bakkede Hedes vex- 

 lende Jordbund, deres Udseende er forskjelligt, og i den bakkede 

 Hede har man en idelig Afvexling imellem Bakker og Dale. 

 Deres indre Sammensætning er forskjellig, og i den bakkede 

 Hede mangler baade det hvide Sand ^)g den brune, humusrige 



