242 



Tommelfingren ligger tæt op til Haandens Spolerand, har (for- 

 uden JMeliemhaandsknoglen) kim 1 Led og naaer kun til midt 

 paa Jste Led af anden Finger, Denne er betydelig længere 

 end nogen af de andre og sammensat af 6 Led, derhos er den 

 meget stærkt bøiet jevnsides samme Spolerand. Den 3die Fin- 

 ger har 4 Led, den 4de 3 , begge pegende hen mod Haandens 

 Albuerand ; men den 5te Finger, der kun har 2 Led og sidder 

 paa Høide med Haandrodens første Rad Knogler, er stillet heelt 

 paalvers og støder op mod Haandens fremstaaende Hjørne paa 

 Albueranden. 



At Spækhuggernes Brystfinner udmærke sig fremfor alle 

 andre Tandhvalers ved, foruden i det Hele at være meget store, 

 derhos at være næsten lige saa brede som lange (som 5 : 6), 

 hidrører for en væsentlig Deel fra denne Tverstilling af Haan- 

 dens 5te Finger og den stærke Bøining af den 2den og længste; 

 men den beroer ikke mindre derpaa, at alle Fingerledene ere 

 saa brede i Forhold til deres Længde, en Form, hvorved al- 

 mindeligviis hver enkelt af Fingrenes Knogler let skjelnes fra en- 

 hver anden Tandhvals Fingerknogler. Deres overveiende Brede 

 ligger alligevel fortrinsviis i deres Endepartier, saa at den for 

 Hvaldyrene saa almindelige Timeglasform af disse Knogler her 

 bliver meget iøinefaldende. 



Man veed , at hos Hvaldyrene overhovedet samtlige Haan- 

 dens Knogler kun undergaae en ufuldstændig Forbening, og at 

 navnlig alle Fingerledenes Endestykker i Reglen forblive heelt 

 bruskede hele Livet igjennem, hvorved nødvendigviis hele Fin- 

 nen maa bevare en høiere Grad af Bøielighed forenet med 

 Spændkraft. Hos det Individ, hvis Brystfinne er lagt til Grund 

 for denne Beskrivelse, var endog i Fingerledenes Knogler, saa- 

 ledes som man vil skjønne af det givne Træsnit, Forbeningen 

 kun skredet meget svagt frem, og at dette tildeels maa tilskri- 

 ves Individets unge Alder, skjønnes strax deraf, at ikke blot af 



