254 



en Tandhvals fulde Væxt er efter min Mening, at dens Tænder 

 ere lukkede i Roden, og den eneste Deel af Skelettet, paa 

 hvilken man med nogenlunde Sikkerhed kan bestemme Indivi- 

 dets Kjøn, er, efter hvad nys er blevet udtalt, Dækkenbenene. 

 Jeg har derfor henvendt mig til det Bergenske Museums ud- 

 mærkede Forstander, Elr. Dr. Koren, ham, ved hvem hine to 

 Skeletter ere blevne opstillede og ved hvem Prof. Lilljeborgs 

 Opmærksomhed først er blevet fæstet paa Sandsynligheden af, 

 at Stourhynningen er en fra den af Schlegel beskrevne Delplii- 

 nus orca forskjellig Art. Hr. Dr. Koren har derpaa strax med- 

 delt mig, at virkelig alle Tænder i de to Skeletter ere lukkede 

 ved Roden, og de forreste endog i betydelig Grad afslidte, men 

 at han maatte beklage, ikke med Vished at kunne sige mig, om 

 disse to Skeletter ere af Hanner, da han ikke selv har seet 

 Kjønsorganerne. »Fiskerne, der bragte Skeletterne«, skriver 

 han, »fortalte, at de vare af Hanner, men Erfaring har desværre 

 viist, at deres Udsagn ikke altid er paalideligt.« 



Efter at have modtaget denne Beretning var jeg nær ble- 

 ven bragt tilbage til den forrige Uvished, thi Iagttagelsen paa 

 de Bergenske Skeletter syntes næsten at skulle indskrænke sig til, 

 at en Hun-Spækhugger kan være fuldt udvoxet, naar dens Skelet er 

 knap 15 Fod lang, ligesom det allerede var mig bekjendt fra Ske- 

 lettet til det Blochske Exemplar, at den kan være del, naar det er 

 I6V2. Men til al Lykke har Dr. Koren af Fiskerne samtidig med 

 de to Skeletter ogsaa modtaget et af de tilhørende Bækkenbeen, 

 hvoraf han har havt den Forekommenhed at sende mig en Teg- 

 ning i naturlig Størrelse. Hosstaaende er den, i Lighed med 



