31 



givet Øieblik er rettet, naar vi, som det er sædvanligt ved 

 det omtalte Phænomens Behandling, see bort fra Solbanens Ex- 

 centricitet. Dette Punkt kalde vi, i Analogi med Lagranges 

 Parallaxepol , Aherrationspolen ^ og det skal i det Følgende be- 

 tegnes med A. En nølere Undersøgelse har nu vist, at Bessels 

 ovenstaaende Formel ikke er Andet end Udtrykket for Cosinus 

 til den Bue , der forhinder Aberrationspolen med det midt 

 imellem begge Stjerner beliggende Punkt (^), altsaa 

 Js 



2 sin \ s 



= X cos {A^). 



Indføres den ovenfor omtalte Modification, hvorved ^ kommer 

 til at falde sammen med Hovedstjernen S, bliver Formlen for 

 Distantsaberrationen følgeligen 



— = X cos (AS) I. 



s 



d. V. s. Radiernes logarithmiske Variation skeer proportional med 

 Cosinus til Hovedstjernens Afstand fra Aberrationspolen. 



Det saaledes simplificerede Udtryk faaer en særegen Inter- 

 esse derved, at det, paa Constanten nær, falder aldeles sammen 

 med en af Lagrange, allerede for henved hundrede Aar siden, 

 udviklet Formel for Distants parallaxen. I sin berømte Af- 

 handling : Mémoire sur le passage de Venus*) har nemlig 

 Lagrange ved Indførelsen af et vist Punkt, som han kalder 

 Parallaxepolen, reduceret de ellers meget indviklede Formler til 

 det simple Udtryk (1. c. p. 273): 



cos Z' = cos [Z — iu cos ^ eller 

 Z' = Z — iu cos ^. 



Betegne vi her det ene af Parallaxe afficerede Legeme (f. Ex. 

 Solen) med -S, og Parallaxepolen med P; indsætte vi de oven- 

 for brugte Betegnelser, udtrykke den lineare Afstand imellem 



*) Histoire de l'Académie Royale des Sciences et Belles-Lettres, Année 1766. 

 Berlin 1768. 



