50 



trækker han disse ind imod sig. Det er en ganske anden Stil- 

 ling end den, Statuen viser os. Her tager han, efter den om- 

 talte Forklaring, med den ene Haand fat paa Midten af Buen 

 og trækker denne til sig, medens det høire Skinnebeen og den 

 høire Haand holde begge Enderne tilbage. Jeg kan ikke tænke 

 mig nogen mindre hensigtsmæssig Maade at prøve en Bues 

 Spændighed paa; men fremfor Alt maa det bemærkes, at, hvad 

 enten han spændte Buen, eller han blot prøvede den, maatte der 

 vise sig nogen Anstrengelse i Legemet, navnlig i Arm-Musklerne ; 

 man maatte see, han trak i Buen^). Men Intet er mindre Til- 

 fældet. Ikke en eneste Muskel er spændt; igjennem hele Figuren 

 gaaer der et Udtryk af Varsomhed, som er Anstrengelsen aldeles 

 modsat. Derfor synker han saa smaat i Knæerne, derfor bøier 

 han Overkroppen en bile Smule fremad. Ikkun det skjelmske 

 Blik er fast hæftet paa en bestemt Gjenstand; men denne Gjen- 

 stand er ikke Buen. 



Men hvad gjor han da med sin Bue? Han gjør endnu In- 

 tet med den, men han vil bruge den. Det er en af Billedkon- 

 stens største Triumpher, naar den i sin Fremstilling af en Hand- 

 ling ikke blot giver et bestemt Øieblik, men giver dette med en 

 saadan Fylde , at man føler . hvad der er gaaet forud og 

 hvad der følger efter. Malerkonsten synes lettere at opnaae 

 dette, da den kan samle en Mængde forskjellige Personer og 

 en Mængde betegnende Omgivelser paa samme Billede; for 

 Billedhuggeren synes det at være vanskehgere , men desto 

 større er vor Beundring for ham , naar han i en enkelt Fi- 

 gur forstaaer at vælge Momentet saaledes, at det, saa at sige, 

 fortæller den hele Historie. Dette har Thorvaldsen gjort i sin 

 Mercur. Han har hverken fremstillet ham spillende paa Fløiten 

 for at dysse Argos i Søvn, eller dræbende Argos, men han har 



') Saaledes have heller ikke Englænderne Ret, naar de med et mere ube- 

 stemt Udtryk end de Andre, kalde ham »Cupid bending the bow.« Han 

 bøier ikke Buen 



