b\ 



Andre have derfor ogsaa fremsat en ganske forskjellig Mening. 

 Fiirbenet er en stor Elsker af Solskin, og syntes derfor at være 

 et Symbol paa Lyset. Der er rigtignok her et utilladeligt Spring 

 i Tanken; thi fordi Dyret elsker Lys og Varme, derfor lyser 

 det dog ikke selv. Men man gik endnu videre. Dette »Ly- 

 sets Tegn« fandtes, som vi have seet, i Forbindelse med 

 Søvnen og sovende Figurer; idet man gik ud herfra, antog 

 man endog en Forbindelse med Døden, hvoraf der rigtig- 

 nok ikke findes mindste Spor nogensteds; og Fiirbenet skulde 

 nu antyde, at efter Mørket kom der Lys, efter Søvnen Op- 

 vaagnen, efter Døden evigt Liv*). Og til en saadan Symbolik 

 troer man, at en virkelig Konstner nogensinde vilde nedlade sig! 

 Nei her er ikke Spor af Symbol, og kan ikke være det. Sym- 

 bolet er en billedlig Antydning af det, man ikke formaaer at 

 fremstille ; ved Siden af den virkelige Fremstilling er Symbolet 

 ikke blot overflødigt, men forstyrrende, eller rettere sagt umuHgt. 

 Vil en Konstner fremstille en sovende Dreng, lader han os see, 

 at han sover, og det kan ikke falde ham ind, at han skulde blive 

 mere forstaaelig, naar han satte et Fiirbeen ved Siden af Figuren. Nei 

 Fiirbenet er et virkeligt Fiirbeen, og er som saadant ganske 

 paa sin Plads her. Det er nemlig ikke blot et frygtsomt, men 

 ogsaa et nysgjerrigt Dyr. Saasnart det troer, der ingen Fare 

 er, kryber det frem af sit Smuthul for at glæde sig over den 

 varme Sol og ligesom for at see sig om i Verden. Ofte kan 

 man see Fnrbeen saaledes nærme sig til og ligesom snuse omkring 

 Mennesker, der sove i det Frie; det er i Frankrig et Sagn, at 

 de vække den Sovende, naar en giftig Snog er i Nærheden. Det 

 er saaledes en smuk og simpel Ligttagelse af Naturen selv, som 

 Konstneren har benyttet ; han har med Glæde grebet dette Træk 

 for at bringe Liv ind i Statuens døde Fodstykke. 



') Bachofeii i Gerhards Denkmåler u. Forscliungen 1862, S. 328. 



