55 



I Italien og Grækenland vrimler det af KiirhtM'n paa Mure 

 og Cijærder og Stene og Træstammer, naar Solen skinner. Man 

 har en uendelig Morskab af disse smukke, vævre Dyr. Hvil- 

 ken Glæde for Drengen, naar han kan fange dem! men de 

 gjække ham stadig ved deres utrolige Hurtighed; han fanger 

 lettere en Sommerfugl end et Fiirbeen. Saadanne Børnelege ere 

 tillokkende for Konstneren. De gamle Mestere have heller ikke 

 ladet dem ubenyttede. En Dreng, der vil fange en Sommerfugl, 

 er et almindeligt Emne; kun pleier Drengen at faae Vinger paa 

 og kaldes Eros. En Dreng, der vil fange et Fiirbeen, havde 

 Praxiteles fremstillet i sin berømte Fiirbeendræher^ aavgoxrofoc 

 Det er en halvvoxen Dreng, der staaer stille lænet op til en Træ- 

 stamme, som et Fiirbeen løber op ad. Han har en Piil, eller 

 maaskee, som paa Restaurationerne, en Metalgriffel (Stilus) i den 

 høire Haand og passer paa, om han kan stikke den i det vævre 

 Dyr og spidde det fast til Træet. Det var en berømt Compo- 

 sition, som ofte blev gjentaget i Oldtiden. Endnu i vor Tid 

 existere flere Gjentagelser deraf eller Brudstykker af saadanne, thi 

 nogle ere ved en urigtig Restauration gjorte ukjendelige. De 

 berømteste og bedst bevarede ere Marmorstatuen i Louvre (Clarac, 

 Musée de Sculpture, pi. 268, n. 905, K. O. Muller, Denkm. a. 

 K. I, Nr. 147 A), Marmorstatuen i Vaticanet (Mus. Pioclem. I, 

 13, Winckelmanns Werke VI, Taf. o, Clarac, pi. 475, n. 905 A), 

 og den lille Broncestatue i Villa Albani (Clarac, pi. 486 A, n. 

 905 C). Hertil komme nogle Statuer i England, nemlig i Blun- 

 delis, Lansdownes og Hopes Samlinger, den sidste urigtigt re- 

 staureret (s. Clarac, pi. 476 B, n. 905 B, D og C) og andre, 

 hvorom det maa være nok at henvise til Welckers Alte Denk- 

 måler I, S. 406. 



Praxiteles' Original, der har ligget til Grund for disse Ar- 

 beider, var af Bronce, som vi vide af Plinius (Histor. Natur. 

 XXXIV, 8, 19, 70). En Copie i korinthisk Bronce omtales af 

 Martial i hans Apophoreta (XIV, 172): 



