58 



og er blevet tili'oiet al" En, der savnede et Substantiv, og ikke 

 indsaae, at Manglen laae i en Skrivfeil, og at yuherem skulde 

 rettes til puerum. Den i samme Sted omtalte Piil kunde bringe 

 ham paa den Tanke, at det var Apollo, der meentes. 



Men sæt nu ogsaa, hvad vi vanskelig kunne antage, at Pli- 

 nius virkelig har skrevet ikke puerum insidiantem, men puberem 

 ApolUnem insidiantem, saa have vi altsaa tvende hinanden aldeles 

 modsigende Vidnesbyrd*). Plinius siger, det er en Apollo, Mar- 

 tial siger, det er en lumsk Dreng; kan Valget være tvivlsomt? 

 Paa den ene Side en Forfatter, der meddeler Alt paa anden 

 Haand, en Samler, der snart har misforstaaet de Værker, han 

 har excerperet, snart sine egne Excerpter, kort en Forfatter, der 

 er fuld afFeil og Unøiagtigheder: paa den anden Side en Digter, 

 der omgaaes med Roms Rigmænd, og deler deres Reundring for 

 de Konstværker, hvormed de fyldte deres Huse; og denne Digter 

 taler om et Konstværk, han har staaende for sig. Han kunde 

 ikke tage feil og antage en Apollo for en almindelig Dreng. 

 Sandelig Valget kunde ikke være tvivlsomt, især da Martials Re- 

 skrivelse passer til det bekjendte Konstværk, men Plinius' ikke 

 passer. 



Men Fiirbenet! Ja, dette Fiirbeen, der alene burde være til- 

 strækkeligt til at vise, at Statuen ikke forestiller en Apollo, synes 

 netop at have været en Grund til at alle Archæologerne kalde 

 det en Apollo. De have fordybet sig i Speculationen over Fiir- 

 benet, og glemt at see paa Konstværket selv. En Apollo med 

 et Fiirbeen, det var noget Nyt, som der skulde udsøgt Lærdom 

 og Skarpsindighed til at forklare ; her var en vid Mark aaben for 

 den mystiske Phantasie, som man ikke kunde lade ligge. I sin 

 Iver for at klare dette Spørgsmaal glemte man, at Spørgsmaalet 



') Kun Haiduin i sin Note ti] det anførte Sted af Plinius kan ikke see, at 

 de modsige hinanden; men af ham kan man ikke vente stort Andet. 

 Saa smagløs kunde Ingen indenfor Oldtidens Grændse være, at han kaldte 

 den høie Gud Apollo en »puer insidiosusi', og tiltalte ham som en kjæ- 

 len Dreng, han var forelsket i. 



