108 



synligviis den endnu engang vendende Golfstrøm, som saaledes 

 danner en slor Bue omkring Island*). 



Til de i hoi Grad paafaldende Resultater af Undersøgelserne, 

 med Hensyn til Saltslyrken i Dybden og den dertil svarende 

 Overflade, horer det, at Vandet i .Midten af Atlanterhavet, paa 

 begge Sider af Æqvatoren, og altsaa i en ikke for stor Nærhed 

 af Landet, aftager i Saltstyrken med den tiltagende Dybde, et 

 Forhold, som ikke gjælder for Havet S. for Asien, eiheller for 

 Middelhavet, paa en enkelt Undtagelse nær, ligesaa lidt som for 

 Østersøen. Delle besynderlige Forhold i Atlanterhavet Onder 

 sin Forklaring i den Antagelse, at den polare Strøm formedelst 

 sin lave Temperatur sænker sig under Golfstrømmen og flyder 

 henimod Æqvatoren. Et Spørgsmaal af stor Interesse for Havets 

 physiske Geographie var det nu, paa hvilket Sted i det nordlige 

 Atlanterhav denne Sænkning fmder Sted, og om denne. Atlanter- 

 havels polare Understrøm naaer de europæiske Kyster. Ved 

 tidligere Undersøgelser var det godtgjort, at en saadan mindre 

 saltholdig Understrøm ikke existerer i Davisstrædet og Baffins- 

 bugten, men at den allerede findes naar man kommer ud af 

 Davisstrædet, et Resultat som er uddraget af 9 Dybvands-Prøver 

 optagne paa Briggen Ørnen i 1859 mellem 58^ 4' og 61° 21' N. B. 

 samt 35° T og 55° 40' V. L. Disse Analyser viste endvidere at 

 Sallstyrken i Dybden aftog fra Øst imod Vest, idet den østligste 

 Dybvandsprovc havde 35J79 p. m. Salt, medens den vestligste 

 havde 34,858 p. m. Af All dette synes at følge, at det er 

 BalTinsbugtens og det nordamerikanske Polarhavs Saltvandsstrøm, 

 som sænker sig ind under Golfstrømmens sallrigere og varmere 

 Vand. 



Ved Admiral Filz Roys venskabelige Bistand har jeg nu 

 været saa heldiir at ei holde Prøver fra Overfladen, og indtil 



•j Denne Række af Ingttagelscr er endnu ikke trykt. 



