137 



meget overrasket, da jejj: itjor ved lir. A[)ollit'ker »Sc/jw/s's GodliiMl 

 erholdt et Stykke giiul, jernholdig Kalksleen, fidd af Forsteninger 

 af en Aminonit med stærkt fremtrædende llibber, som var funden i 

 en .Mergelgrav ved Hjornsdal, ved den ostlige Rand af den store, 

 vendsysselske Vildmose, der i den nuvu^-ende Jordperiode har 

 været en Fjord af Nordsøen. I dette Foraar sendte ilr. Fyr- 

 inkpector Grove mig en sort Kalksteen med et meget smukt 

 Fxemplar af en Ammonit af Familien Planulaterne, og senere har 

 Ur. Pastor Friis i Horne og lir. Etatsraad, Amtsforvalter Juul i 

 Hjørring sendt mig en Mængde lignende sorte Kalkstene med 

 de samme Forsteninger. Alle disse sidste Juraforsteninger vare 

 fundne ved Stranden i Nærheden af det nye Fyrtaarn ved Hirts- 

 hals. Kalkstenens ydre Charakter stemte i høi Grad overeens 

 med de lerede, sorte Kalkstene, som ere charakteristiske for det 

 ældste Led af den engelske Juraformation for Liasdannelsen. 

 Da disse Kalkstene, navnligen i den nyere Tid have fundet en 

 udbredt Anvendelse som mager Kalk til Bygninger i fugtig Jord, 

 og Ugeledes hos os til Bygningen af den nye Dok ere tilforte 

 fra England, maatte den første Tanke være, at de hidrørte fra 

 dette Land, vare maaskee tilforte for at benyttes ved Bygningen 

 af det nye Fyrtaarn, ved hvis Fod de findes, eller kunde tilfældig, 

 som Ballast være bragte med et Skib, der var strandet ved disse 

 farlige Kyster. Hr. Pastor Friis i Horne, som velvilligen paatog 

 sig at faae disse Spørgsmaal opklarede, kom til det Resultat at 

 ingen af disse Muligheder bavde fundet Sted. De vare hverken 

 bragte i Anledning at Fyrtaarnets Bygning, eller kunde de ældste 

 Mænd erindre at noget Skib var strandet ved den nærmeste Kyst. 

 Jeg reiste altsaa saasnart mine Forretninger tillod det til Horne 

 og Hirtshals, for at søge Oplysninger over dette interessante 

 Fund. 



Naar man fra Hørne Kirke, som ligger paa Rullesteens- 

 formationen, gaaer ned til Stranden 0. for Hirtshals nye Fyrtaarn, 

 træffer man omtrent paa den halve Vel smaae Klitter, der kun 

 med faa Fod Sand dække den ældre RuUesteensdannelse, og 



9* 



