169 

 l'ig. 11. Malms SIc(hvarie-Uiige. 



paa den ene Side , thi det øvre Øie (høire) hørte hgesom til 

 begge Sider, da det laae i selve Rygkanten af Hovedet eller 

 ligesom midt i Panden; Rygfinnen strakte sig ikke som hos de 

 voxne Hvarrer fremad forbi Øiet henimod Overkjæbens Bagrand, 

 men standsede ved Øiets Bagrand. Alle disse Afvigelser i Form- 

 forholdene fra den ældre Slethvarre menes Fisken under sin 

 fremskridende Væxt at ville ændre, idet Hovedet da skulde dreie 

 sig endnu mere om imod Øiesiden og det øvre Øie (Blindsidens, 

 eller det høire) rykke længere nedad paa denne, hvorefter Rygfinnen 

 skulde voxe fremad henimod Overkjæben, og Fisken endelig an- 

 tage den vandrette Stilling med Blindsiden nedadvendt. De nævnte 

 Formafvigelser sætter Malm i Forbindelse med Afvigelserne i 

 Farvefordelingen; han betragter begge som væsentligen betingede 

 ved den Stilling, hvilken den lille Fisk under Bevægelsen an- 

 tog i Vandet og i Forhold til Lyset — en Stilling, der lige- 

 meget skulde minde om den fuldkomne lodrette Stilling, som 

 Fisken i en yngre Alder, da dens Krop var fuldkommen side- 

 eens og begge Sider altsaa ligelig udsatte for Lyset, maatte have 

 havt i Vandet, og den vandrette Stilling, hvori den senere 

 maatte komme til at svømme, naar Dreiningen af Hovedet om 

 Kropaxen var bleven fuldstændig. Til yderligere Bestyrkelse af 

 den antydede Sammenhæng mellem Farveudbredningen og Stil- 

 lingen under Bevægelsen i Vandet, beraaber Hr. Malm sig iøv- 

 rigt endnu paa tvende Flynderfisk i Gøteborg Museet, en Skrubbe 

 og en Pighvarre, der vare mørkfarvede paa Blindsiden, og som 



