176 



De anførte talrige Exempler*) ville tilstrækkeligen antyde, 

 at Misdannelser med Øiet midt i Isse eller Pande, med Rygfinnen 

 standset eller afskaaret fortil ved Bagranden af dette Øie, med 

 mørke eller ensfarvede Sider, der i deres Uddannelse tillige ere 

 mindre uens, langtfra ikke ere store Sjeldenheder, og at der intet 

 paafaldende vil være i, at en saadan falder Iagttageren særligen 

 i Oie i Vandet. Allermindst naar det tillige erindres, at medens 

 alle de regelmæssigt udviklede Unger holde sig ved Bunden, 

 eller man kunde næsten sige i Søbundens Leer og Dynd, gaaer 

 en saadan Flynder- Cyclop netop oppe i Vandet. Det lille 

 Malmske Individ, der danner det egentlige Udgangspunkt for 

 hele denne Redegjørelse, blev jo endog iagttaget tæt under Vand- 

 overfladen, og, saafremt Van Be7iedens endnu mindre Unge var 

 en virkelig Flynderunge og uden noget mechanisk ydre Tryk 

 havde faaet Øiet op i Midtiinien, saa kan det ogsaa maaskee 

 være værd at erindre , at denne blev fanget med en finmasket 

 Kætser i Forening med Smaareier. — De ovenfor nævnte Mis- 

 dannelser have nu allerede Van Beneden fiildstændigen og Malm 

 delvis, nemlig hvad Bevægelse og Farve angaaer, bragt i Forbindelse 

 med deres iagttagne tvende Unger, der havde Øiet i Panderyggen, 

 og begge have betragtet dem somStandningsdannelser (Hemmungs- 



en ligesaa driftig Fisker og Jæger som god lagUager, iblandt andre Med- 

 delelser om sjeldnere Fiske ogsaa modtog denne, at han nogen Tid ifor- 

 veien havde faaet en Helleflynder', der var »lidt bredere og tykkere« og 

 »med lidt mindre afsmalnet Halestykke« end sædvanlig, men hvis ene 

 Øie gik ligesom over paa Blindsiden. Den var derfor bleven bortkastet 

 som »uædelig". Han kaldte den »Gédda". 

 ") Der forovrigt ikke skulle gjore Fordring paa at være nogen fuldstændig 

 Optælling af de i Litteraturen optegnede og beskrevne Tilfælde af denne 

 Monstrositetsform. I Duhamels store Værk: Traité des péches et des 

 poissons partie Hl. IX. p. 262 og 263 pi. HI. fig. 3 , 4 og pi. IV. flg. 3, 

 4, er der saaledes Beskrivelser og Afbildninger af en « Turhot double^ 

 egen «Barhue double«, begge med Finneudsnittet, fra den franske Kyst; 

 den sidstnævnte havde et hvidt Skjold paa Blindsidens Gjællelaag, men 

 ellers var Farven mork. Vi have nyligen faaet en lignende Figur af den 

 samme Monstrositct hos en amerikansk Hvarre, Bhomhus ohlongus (Mitch.) 

 i Memoirs of the American Academy of Arts and Sciences vol. VIII. 1863. 

 p. 397 pi. XXXI. 



