177 



gebilde), der ere blevne staacndc paa et Standpunkt i Udviklingen, 

 der svarede til det, hvorpaa Ungen befandt sig, men som snart 

 efter under den senere Væxt skulde have været forandret. I en 

 saadan Sammenførelse er det altsaa jeg har været fuldkommen 

 enig, kun al jeg paastaaer, at den Malmske Unge er det Selv- 

 samme, som de andre større, mere eller mindre udvoxne, 

 nemlig selv en Misdannelse, og at de alle tilsammen, de mindste 

 med de største, om man endog vil kalde dem Standsnings- 

 dannelser, ingenlunde ere Standsningsdannelser i den Forstand, 

 at de skulle have fastholdt et Udviklingstrin , som Ungen regel- 

 mæssigen gjennemløber, (et saadant maatte ialfald først paavises), 

 og allermindst kunne de betragtes som standsede midi under 

 en simpel Omdreiningsact af Hovedet paa Kroppens Axe. 

 Et aldeles uomstødeligt Bevis for dette sidste, er det, at 

 det øvre Øie, Blindsidens Øie, der ligger midt i Panden, efter 

 alle Tegningerne af de større Individer allerede maa have skiftet 

 Plads med Blindsidens Pandehen og Forpandehen og hefinde sig 

 paa den anden Side af disse, og derom efterlade de af mig 

 selv betragtede Exemplarer af denne Misdannelse heller ikke 

 den ringeste Tvivl*). Blindsidens Øie har altsaa ogsaa hos 



') Dette er endog med utvetydige Ord anført om den Malmske Unge. 

 Det gaaer nemlig frem af Hr. Malms hele Fremstilling, at, om han end 

 naturligvis ikke har skeletteret sin lille Unge, har han dog meget noie 

 sammenlignet dens Hoved med Hovedet af et yngre Individ af samme 

 Flynder-Art, og Hovedets Benbygning hos dette Individ har han nærmere 

 analyseret, saa at han har sogt at gjore sig Rede for hvert enkelt Ben i 

 samme. Havde den store Benbro oven- og udenom det ovre Øie ikke 

 været at mærke paa Ungen, vilde dette visseligen ikke have undgaaet 

 Forfatteren. 



Da Hr. Malms lille lærerige Meddelelse — der er foredraget i d. Kgl. Sv. 

 Academie af den beromte Anatom And. Betzius, — har den noget be- 

 synderlige Overskrift; "De flundre-ai-tade fisJcarnes hroppshygnad år mer a 

 sicenhart an verMlgt osymmetrish« og dette Udsagn stemmer saalidet 

 med hvad jeg her, ligesom alle andre for mig, have fremstillet, undlader 

 jeg ikke at bemærke, at Udsagnet, saavidt jeg kan skjonne, dels har sin 

 Grund 1 en noget overdreven Forestilling om Graden af det »Monstrøse«, 

 der formentligen skulde finde Sted i Flynderhovedets Bygning, dels i nogen 

 Miskjendelse af den Uregelmæssighed, der virkelig flnder Sted. 



12* 



