182 



Øiets Stilling i Panden ere saa ofte fremhævede i Forbindelse med 

 hinanden, at det Spørgsniaal er fuldkommen berettiget, om de 

 i Virkeligheden forekomme uden i Forbindelse med hinanden^ 

 ikke blot de lo førstnævnte, men ogsaa det sidste. Ligesom 

 nemlig hos Halv-Cycloperne af Flyndrene Hovedet altid har et 

 andet Udseende end hos Relflynderen, idet det ikke er saa 

 sammentrykt og ikke saa høit, og derved mere tilspidset, saa- 

 ledes mener jeg ogsaa, at der allid er noget af dette Misforhold 

 tilbage hos de andre dobbeltfarvede Plyndre, selv om Oiet ikke 

 maalte ligge oppe i Panderyggen, men lidt nedenfor. Den For- 

 kortelse i Kroppen, man har mærket hos Cyclop-Dobbeltflynderne, 

 vil rimeligvis ogsaa vise sig hos de andre, og Indtrykket af den 

 storre Fyldighed i Forhold til Længden forøges maaskee tildels 

 derved. Skulde ikke ogsaa Brystfinnerne være noget kortere hos 

 samtlige Dobbeltflyndre end hos Uetflyndrene? — Da jeg foran 

 har givet Henvisninger til mange Exempler af Doppeltflyndre 

 med Cyclopie, skal jeg her blot tilføie nogle andre Exempler 

 paa Omtaler af Dobbeltflyndre, i hvilke Cyclopien ikke bestemt er 

 fremhævet. Herhen horer Ekstroms Beretning om en egen 

 mørkfarvet Afart af Fighvarrer fra Morkoe Skjærgaard (Fiskarne 

 i Morko Skjargård K. S. Vet. Akad. Handlinger. 1834. S. 59*), 

 og Leems om et særdeles Slags af Qveiter eller Hellejlyndre 

 ved Bugøen i Østfinmarken**), (Beskriv, over Finmarkens Lapper 

 S. 315). Duliamel (traité des péches et des poissons \\. secl. 

 IX) omtaler saadanne hos de fleste af de franske Flyndre og af- 

 bilder Dobbelttungen i denae Form pi. L fig. 3, 4**'). Hermed 



*) »Denna har både sidorna nåstan lika taggiga, blindsidan alltid till storra 

 delen fårgad, och kroppan, då man afråknar halfva hufvudet och en liten 

 del af stjerten, fullkommeligt cirkelrund.« 



'*) »Ved Bugoen hos Rafte Siden i Ostfinmarken falder efter Beretning et 

 ugemeent Slags af Helle-Flyndrer, hvilke ere de andre ulige paa Farven, 

 saasom sorte overalt, saavel under Bugen som paa Rygyen; disse siges at 

 overgaae hine i Fedme og Velsmagenhed'. (Ordene fremhævede af mig.) 



"') At Stillingen af det ovre Oie, uagtet det ikke naaer op til den overste 

 Kant af Hovedet, er en ganske anden end hos den paa samme Tavle 

 fremstillede Rettunge og Vrangtunge , er ieinefaldende. 



