186 



taget under sin Varetægt dels for en ensidig Nyttes dels for 

 Morskabs Skyld, og i disse Øiemed sngt at formere dem). Vi 

 kunne derfor ikke undre os over, om endel af de her berørte 

 IMonstroslteter hos Flynderne, saafremt de ikke maatte indvirke 

 hæmmende paa Forplantningsredskaberne, hgeledes med Lethed 

 vilde gaae i Arv, og at Ynglen deraf vilde kunne bestaae og 

 fremhjælpe sig , idetmindste naar ikke Misdannelsen forstyrrede 

 tillige Evnen til at søge Føde, hvad hverken Vrangsidetheden, 

 Albinismen eller Cyclopien synes i nogen kjendelig Grad at 

 gjøre. Men her er det netop at den faste Bund under vore 

 Fødder svigter os, og delte er saameget beklageligere, som disse 

 Spørgsmaal for Øieblikket have en stor Betydning, større end 

 nogensinde før. Jeg behøver kun at henvise paa en besyn- 

 derlig Helleflynderform fra vore nordligste Elave, for at det paa 

 eengang skal springe i Øinene, hvor forladte vi i saa Henseende 

 staae. 



Det er naturligvis den nordiske Hippoglossus pingvis {Fabr.), 

 hvortil jeg her sigter. Paa denne mindre Helleflynder henledte 

 O. Fabricius Opmærksomheden , først i sin Fauna gronlandica 

 under Navnet FL cynoglossus Linn. , i den urigtige Forudsætning 

 at det kunde være denne Art; senere i Vid. Selsk. Skrift. 1824 

 3 H. I. B. S. 43—49, da han havde erkjendt denne Feiltagelse, 

 under Navnet Pleuronectes pingvis. Sidste Sled leverede han 

 en udførligere Beskrivelse af den; og siden den Tid har visselig 

 ingen Naturforsker tvivlet om, at det jo maatte være en god og 

 naturlig Art, der ved mange og iøinefaldende Karakterer var 

 skilt fra den sædvanlige Helleflynder, Hippoglossus vulgaris, der 

 forresten forekommer i de samme Have og tildels paa de selv- 

 samme Localiteter, paa hvilke FL pingvis fanges og fanges i 

 Mængde. Denne, den mindre eller saakaldte fede Helleflynder, 

 Grønlændernes: Kalleragleh eller Netarndrak (o: den lille Ne- 

 tarnak el. Helleflynder) forekommer vel kun spredt, eller kun 



