198 



maa antages at have været Vand, hvis Mængde sandsynHgviis er 

 noget større end 1,77 pCt., da jeg har regnet at al Kalk var 

 mættet med Kulsyre, medens en, skjøndt ringe. Deel deraf maatte 

 være forbunden med Kiselsyre. 



At Qvartsen var angreben af Kalken kunde man tydeligen 

 iagttage derved, at de enkelte Korns Overflade var hvid, uigjen- 

 nemsigtig og mat, saaledes at det var ganske klart at Kalken 

 havde udøvet en chemisk Indvirkning paa Qvartskoruenes Over- 

 flade, og Aarsagen hvorfor den chemiske Yexelvirkning imellem 

 disse to Stoffer havde i dette Tilfælde været stærkere end den 

 ellers pleier at være, maa søges i en overordenlig langsom Ud- 

 tørring, som det tykke, af Jord omgivne IMuurværk formeentlig 

 har lidt. Det er nemlig klart at al chemisk Virkning imellem 

 Kalk og Qvartssand maae ophøre, saasnart Muren er fuldkom- 

 men udtørret. 



Kalken indeholdt ingen Svovlsyre , der kunde altsaa ikke 

 være anvendt Gips (fra Segeberg) til Bygningen. 



Derefter gjorde Professsor Reinhardt nedenstaaende Med- 

 delelse om 



en ny 81ægt af Slangefaniilien Raehiodonfidæ.*) 



For endeel Aar siden skjænkede Hr. Grosserer Wester- 

 mann Universitets-Musæet adskillige, tildeels meget interessante 

 Krybdyr, som hans Søn, Hr. William Westermann havde 

 tilsendt ham fra sit daværende Opholdssted Rungpore, et Di- 

 strikt i den nordøstlige Deel af Bengalen , som mod Øst be- 

 grændses af Floden Berampooter og mod Nord støder op til 

 Bhootan og Cooch Behar. Blandt disse Krybdyr var ogsaa et 



En kort Notits om denne ny Slægt blev allerede meddeelt, og Slangen 

 selv foreviist i den zoologiske Section ved de skandinaviske Naturfor- 

 skeres Mede i Stockholm i Juli d. A. 



