GI 



opbevaj'ede alliske Taler, der vedkomme denne Klageform, spiller 

 den omhandlede beslutnings materielle Beskaffenhed, som Ta- 

 leren fremstiller under Hensyn til Dommernes Stemninger, Fø- 

 lelser og Fordomme, en storre UoUe og indtager storre Plads 

 end Behandlingen af den formelle Side, og det er meget sand- 

 synligt, at Dommerne i mange Tilfælde have glemt denne over 

 den anden. jNlen ikke destomindre lader det sig dog i disse 

 Taler selv tydelig paavise, hvorledes Taleren maa begynde med 

 det, der egentlig er Klagens Gjenstand, den formelle Side, og, 

 saa godt han kan, begrunde sin Klage i denne Henseende ved 

 Paavisning af bestemte foreliggende Formalitetsfeil og Uregel- 

 mæssigheder, naQcéj'Ofjia, hvorefter han da rask gaaer over til 

 at fortælle Dommerne, at Beslutningen jo desuden ikke duer og 

 maa være dem meget imod, og saa dvæler langt mere ved 

 denne Side og her bcarbeider Dommerne med al Kløgt og 

 Kunst. Conferentsraad Madvig efterviste dette ved Demosthenes's 

 Tale imod Aristokrates , i hvilken Forholdet imellem de to Be- 

 standdele, den egentlig juridiske og Klagen virkelig vedkom- 

 mende, og den paa Stemningen beregnede, træder særdeles 

 tydeligt frem, ved Talerne mod Androtion og Timokrates, og ved 

 Æschines's Tale mod Ktesii)hon, hvor Forholdet paa en anden 

 Maade viser sig særdeles interessant, idet den kort behandlede 

 juridiske Klage er rettet mod Ktesiphon, men den ikke-juridiske 

 Appel til Dommernes Stemning alene angaaer Demosthenes. 

 Endelig betragtedes to Steder i (Demoslhenes's?) Tale mod 

 Neæra og Lykurgs mod Leokrates, der berøre denne Gjenstand, 

 og til Slutning gjordes opmærksom paa, hvilket Lys der ogsaa 

 ved denne Undersøgelse falder paa hele den attiske Advocat- 

 maneer. 



