113 



For at komme ud over disse Vanskeligheder liar jeg an- 

 vendt en Interpolationsmethode, der saavidt jeg veed er ny. 

 Betegnes den Sandsynlighed, der er for at Vinden skal blæse 

 fra et Element af Horisonten da, hvis Azimuth (regnet fra N 

 mod O til 360°) er «, ved yda, vil Sandsynligheden for at 

 Vinden vil blæse fra en Bue af Horisonten, hvis Endepunkter 

 have til Azimuth «, og a., » ^^ere 



y 



da 



og af 100 Vinde vil altsaa det Antal, som træffer paa en saadan 

 Bue , være 



\m\vda. 



S«2 

 y^ 

 «, 



Kjendte man nu y som Function af «, vilde man altsaa have 



ii_ 371 5n 



S"^ 8 (»8~ (»H 



yda, NO=lOOW(^a, 0==\0{}\yda, o. s.v. 

 _n_ J_rr_ tj^rr 



8 8 8 



Men man vil altid kunne fremstille y som en Bække af føl- 

 gende Form 



y = Jo -f Ji sin(a4-^i) + ^2 sin(2« + 52) + ■ • • . 

 . . . . -f J,- sin (10 + Bi) -f . . . . , 

 hvoraf folger, at Sandsynligheden Y for at Vinden skal blæse 

 fra den Bue , hvis Endepunkter have til Azimuth « ^ og 



l 



Betegner man nu ved V den Function af «, som for a = 

 bliver =N, for a = -J = NO o. s. v. , saa kan man tænke 

 sig denne udviklet efter en lignende Sinusrække 



