28 



Oplysuiuf,'. En ny Afhandling om »Den saakaldte Muratoris Ka- 

 non« leverede K. Wieseler i Stud. u. Kr. 1856, 1. B. S. 75 11". 

 hvor han tog Bensyn til Credner's Bemærkninger i dennes (med 

 [\. Wieselers første Afhandling samtidige) Skrift: Zur Gesckichte 

 des Kanons (S. 68) og til van Gilses »\y\?,^\\\.^\.\o de . . catalogo, 

 qui vulgo fragmentum Muratorii appellatur. Amstelodami 1852.« 

 Den af Wieseler udgivne og berigtigede Text benyttede Credner 

 derefter i sin Geschiclite des Neutestamentlichen Kanon, som 

 efter hans Død er bleven udgiven af Prof. Volkmar i Ziirich, 

 Berlin 1860, 1 dette Skrift har Credner underkastet det Mura- 

 toriske Fragment en ny kritisk Behandling, som Volkmar i det 

 Anhang, {»Der ursprungliche Bestand des N. T. im Einzelnen, 

 im Besondern die Reihenfolge'^^), hvormed han ledsagede 

 Credners Værk, deels har videre udført, deels i Enkeltheder be- 

 rigtiget. I Aaret 1863 har Dr., Prof. Hilgenfeld i Jena i sit 

 Skrift n Der Kayion und die Kritik des Neuen Testaments in ilirer 

 geschichtlichen Aushildung und Gestaltung, nebst Herstellung und 

 Beleuchtung des Muratorischen Bruchstilcks^^ alter leveret en 

 Text, hvortil han har benyttet de Berigtigelser, som M. Hertz har 

 meddeelt (hos Bunsen, Christianity and manhind, tlieir hegin- 

 nings and pi-ospects Vol V^ eller Analecta ante-Nicæna ^'ol I, 

 London 1854 p. 137 f.) og ved samme Leilighed fremsat sine 

 Bemærkninger til Fragmentets Opklaring. 



Idet vi meddele denne sidstnævnte Text, som vel maa ansees 

 for den paalideligste , skulle vi tilfoie de afvigende Læsemaader, 

 som findes hos .Muratori hgesom ogsaa dem i den Wieselerske 

 Text, saaledes som denne foreligger deels i den ovenanførte 

 Afhandling i Theol. Stud. u. Krit. 1847, S. 818—29, deels er 

 gjengiven i Credners ovennævnte Værk: Gesch. des Neutst. 

 Kanon, S. 146 — 148. Meget, som i andre Oldtidsmonumenter 

 vilde være af ringere Betydning , har nemlig her en saameget 

 større Vigtighed, som man ofte har uddraget vidtomfattende 

 Slutninger fra een eller anden Enkelthed, hvilke unddrages deres 

 Støtte ved nøiagtigere Gjengivelse af Texten. 



