47 



Hieron. (prooemium inMatthæiim): »Johannes quum esset iiiAsia 

 et jam tune liæreticorum semina puUularent — — coactus est 

 ab oninihus pæne tune Asiæ episcopis ut multarum ecclesiariim 

 legationibus de divinitate Salvatons altius scrihere. Sagnets 

 Redaction hos Clemens og Ilieronymus i Sammenligning med 

 Fragmentets Angivelse viser den større Afstand, hvori den sil- 

 digere Tid forestillede sig Apostlernes Omgivelser i Forhold til 

 hine. Ved den i Fragmentet opbevarede Tradition føres vi til- 

 bage til en Tid, hvor det endnu ikke havde noget Stødende, at 

 Johannes skulde skrive el Evangelium, recognoscentibus cunctis 

 condiscipidis & episcopis\ thi han var jo ogsaa selv kun en di- 

 scipulus et episcopus. — 1 selve Johannesevangeliets 21de Ca- 

 pitel, navnlig dets Slutning V. 24— 2oV) have \i vel ogsaa en 

 Bekræftelse paa hiin Tradition. 



L. 16 — 34: Et ideo, licet varia singidis evangeliorum libris 

 prindpia doceantur, nihil tamen differt credentium fidei^ cum 

 uno et principali spiritu declarata sint in omnibus omnia de 

 nativitate, de passione, de resurrectione ^ de conversatione eum 

 di[s]cipidis suis ae de gernino ejus adventu, primo in humilitate 

 despectus [dette Ord er udeladt af Volkmar ^ formodentlig ved 

 Forglemmelsej, quod fo(it), secundo in potestate præclarum, quod 

 foturum est. Quid ergo mirum, si Johannis tam constanter sin- 

 gula etiam in epistolis suis proferat, dicens in setnetipsu »qicæ 

 vidimus oculis nostris et aurribus audivimus et 'inanus nostræ 

 palpaverunt, hæc scripsimus. « Sic enivi non solum visorem, sed 

 et auditorem, sed et scriptorem omnium mirabilium Domini-} per 

 ordinem profetetur. — Wieseler gjengiver Begyndelsen af dette 

 Afsnit saaledes : »Og omendskjøndt de enkelte Evangelier be- 



M Ojro? lanu 6 fÅu^ijr^?, o ficeQivQujy thqI tovtiou, xal yQctxpa? Tavra. 

 y.al oida/uéf, oit d).7]9tjS ioTif ^ /uctQTVQia avrov xtI. 



2) D i\ S staaer der i Haandskriftet, men ifølge Wieseler er der kradset ved 

 S, og der kan vel heller ikke være meent andet end domini, hvilket og- 

 saa Muratori læser. Som ovcnfør (S. 40) bemærket, gjaldt Forkortelsen 

 vel for alle casus som et Indeclinabile. 



