48 



rettes at have forskjelligt Udspring {pnnciyia Oprindelsesmaa- 

 der)« — ; Volkmar derimod: »Omendskjøndt Læreprinciperne i 

 de enkelte Evangelier ere forskjellige, (idet Christus i Johannes- 

 evangeliet bliver opfattet som Guds Ord, i de andre Evangelier 

 som Menneskesønnen)" . . . »gjør delte dog ingen Forskjel for 

 de Troendes Tro, da Alt angaaende (Herrens) Fødsel, Lidelse, 

 Opstandelse, Omgang med hans Disciple og hans dobbelte Til- 

 komst er fremstillet (udlagt) i dem alle i een og samme oprindelige 

 Aand [iino ae principali spiritu^ Volkmar S. 154 Anm.: »modsat 

 Gnosis' tomme Lære"). 



INlan seer, at Forfatteren har fundet det nødvendigt at til- 

 føie denne harmonistiske Retragtning af de fire Evangelier, og 

 at navnlig Johannesevangeliets Eiendommelighed har fremkaldt 

 en Bemærkning, hvorved dets Paalidelighed fremhæves saameget 

 tydeligere, idet det viser sig som hidrørende fra et Øre- og 

 Øievidne til Herrens Liv paa Jorden'), s. L. 26 — 34, hvorom vi 

 strax skulle give nogle nærmere Oplysninger. 



Dog ville vi først endnu tilføie følgende Bemærkning, hvortil 

 Credners Opfattelse af Fragmentets Ytlringer om Johannesevan- 

 geliet giver Anledning. Denne Theolog [Gesch. d. N. T. Kanon 

 S. 158 f.) lægger særegen Vægt paa, at Forfatteren til det fjerde 

 Evangelium Lin. 9 betegnes som Johannes ex discipulis., medens 

 det derimod Lin. 14 hedder: revelatum (est) Andreæ ex aposto- 

 lis. Som bekjendt skjelnes der ogsaa andensteds f. Ex. af Pa- 

 pias hos Euseb. h. e. 3 , 39 mellem 'Iwdvvriq 6 anoaiolog og 

 Icoai'vijg o nQec^viegog, der rigtignok ogsaa var en umiddelbar 

 Discipel af Herren (o tov xvgiov (xa&tjT^g) , men ikke blandt de 



') "Die Verschiedenheit der einzelnen Evangelien soli sich eigentlich bel 

 diesem Evangelium zu jener hoheren Haimonie aufheben, welche wir 

 bereits aus Irenaus kemien {adv. Hær. III, 11, 8). Und wie wenn auch 

 unser Verzeichniss bei diesem Evangelium jene Nicht-Anerkennung vor 

 Augen geliabt baben sollte, vvelche Irenaus ausdriicklich erwiihnen muss, 

 zieht es, um dasselbc als das Werk eines Augenzeugen zu bcglaubigen, 

 aus den Briefen des Johannes den Eingang des ersten herbei.« Eilgen- 

 feld, a. St. 



