54 



staaet efter projiciscentis et wow, betegnet ved den sædvanlige 

 Abbreviatur w, har den Dicterende eller Afskriveren overseet 

 dette. Naar man nemlig spørger, hvad der overhovedet har 

 bevæget Fragmentets Forfatter til efter sin Angivelse af Apostel- 

 historiens Indhold (nemlig quæ suh præsentia ejus singida gere- 

 bantur) at tilføie Notitserne om Petrus' Martyrdød og Paulus' Reise 

 til Spanien, da skal det »ikke være usandsynligt, at han derved 

 nærmere vil oplyse, med hvilken Ret Lucas kan siges at have 

 givet en {fuldstændig) Beretning om Alt, quæ suh præsentia 

 ejus singula gerehantur , uagtet dog saa vigtige Begivenheder 

 som de to ovennævnte ikke omtales i Apostlenes Gjerninger. 

 (At netop disse Begivenheder kunde forekomme Fragmentets 

 Forfatter at være af særlig Vigtighed, hører til de Omstændig- 

 heder, som i Forbindelse med andre Grunde vække Formodnin- 

 gen om, at han og de, for hvilke han nærmest skrev, vare iMed- 

 lemmer af den romerske eller vesterlandske Kirke). I^ucas har 

 nemlig aabenbart antydet Petrus' Lidelse, men seinote, særskilt 

 o: paa et andet Sted, nemlig i sit Evangelium (s. Luc. 22, 33); 

 hvad derimod den anden Hovedapostels senere Skjæbne angik, 

 da har Lucas ikke omtalt den, fordi det ikke hørte til, quæ sub 

 præsentia ejus gerebantur. 



Saaledes Volkmar (a. St. S. 348), der, istedetfor de for- 

 skjellige Textforandringer ^), som andre Fortolkere her tillade sig, 

 indskrænker sig til at sætte et n (= non) mod Slutningen. Denne 



') F. Ex. Zimmermanns Forandring af sed profectionein til et profectionem. 

 (Z. mener, at Lucas kan siges at have antydet Petri Lidelse Ap. G. 5, 40., 

 12, 3. Men ved passio Petri kan dog neppe forstaaes andet end hans 

 Martyrdød, sig. L. 21; dernæst tilkjendegiver jo semote, at Lucas netop 

 ikke i Ap. G., men paa et særskilt Sted har talt om passio Petri) Cred- 

 ner (Gesch. S. 155) læser sictiti et semota passionem . , . declarat et piro- 

 fectionem . . . forklarer semota som nom. plur. med Verbet declarat i 

 singxd. som en Græcisme (sig. L. 66 quæ recipi non potest istedetfor 

 possunt), finder disse særlige Angivelser i Joh. 21, 18 og Rom. 15, 18. 

 24.) og opløser nu Sætningen saaledes: et quæ non sub præsentia Lucce 

 gesta sunt, passionem Petri et profectionem Pauli ah Urbe ad Spanium 

 projiciscentis, semota declarant. 



