60 



Christus er principium earuvi o: at disse vise hen til ham som 

 det lløieste og Alt Afsluttende. — Imod Volkmars Udlægning vi- 

 ser sig imidlertid en Betænkelighed fra de følgende Ord : [aliis] 

 prolixius scripsit^ de quibus singuUs necesse est ah nohis dispu- 

 tari\ thi til Forsvar for sin Conjectur giver Volkmar her pro- 

 lixius en Betydning, som vel vanskeligen lader sig philologisk 

 begrunde: »Til hine tre Menigheder har Paulus skrevet over 

 specielle Themata {CorintJuis schisma^ interdicens . . . Galatis 

 circumcisionem, Romanisene, intimans^ aliis prolixius scripsit), 

 men til alle de øvrige over almindeligere » ; og nu antager han 

 ligesom ved L. 39 Udeladelsen af et n (non) foran necesse est: 

 »men om dette, nemlig quæ P. prolixius scripsit, er det ikke 

 nødvendigt at handle \idere i Detail« ^). Derved bringes man 

 dog tilbage lil at overveie, om ikke Indskydelsen af '^Pauluso 

 mellem intimans og prolixius skulde være rigtigere (hvad ogsaa 

 Hilgenfeld, der Kanon S. 40 foretrækker), og om ikke hele 

 Stedets Mening kunde gjcngives paa følgende Maade: »Først af 

 Alt har Paulus skrevet lil Corinthierne , Gaiaterne og Romerne; 

 i Brevene til Corinthierne forbyder han Partispaltningerne, I 

 Brevet til Gaiaterne Omskjærelsen , i Brevet lil Romerne ind- 

 skjærper han det Gamle Testamentes Orden og Væsen, men til- 

 lige, hvorledes Alt viser hen til Christus som det Høieste og 

 Alt Afsluttende. Disse Breve ere de udførligste (og betydeligste 

 af alle de paulinske Breve), og derfor er det nødvendigt nøiere 

 at oplyse deres Indhold i det Enkelte. Dette »de quibus sin- 

 guUs necesse est ab nobis disputari« refererer sig da til en Hen- 

 sigt, som Forfatteren vilde udføre senere, maaskee i nærværende 

 Alhandling, maaskee ved anden Leilighed. Saaledes behøves 

 ikke Indskydelsen af noget non. — Wieseler fortolker, a. St, 

 S. 826: »iiber vvelche (nåmiich Corinlhier-, Gaiater- und Ro- 

 merbriefe) als einzelne von uns verhandelt wurde, wie noth- 



Volkmar, Anhang S. 350. 



