74 



S. 350: et super scripti Johannis duas in catholica habentur. 

 Ogs;ia Wieseler ^i. u. Kr. 1847, S. 842 læser: superscripti. Denne 

 Læsemaade maa ansees for at fortjene Fortrinnet; ved super- 

 scripti betegnes Johannes som den Forfatter, der allerede oven- 

 for Lin. 9. 15. 27, men ogsaa Lin. 48. 49. 67*) er bleven om- 

 talt, hvorimod superscriptæ alene kunde give en Mening, dersom 

 del toges i samme Betydning som inscriptæ, d. v. s. i Over- 

 skriften betegnede som Johannes'; men dertil er man ikke be- 

 føiet. At forandre duas til duæ er ufornødent, hvad ogsaa 

 Credner Theol. Jahrh. 1857^ S. 301 har bemærket, da det lader 

 sig forklare == åvdg (wsom africansk (?) Latin«, Credner) i Lig- 

 hed med uTQtdg» og kan være brugt substantivisk i Betydning 

 af Tohed, Par] for denne Udlægning taler, at den ogsaa finder 

 sin Anvendelse Lin. 60 {ad Titum una et ad Timotheum duas). 

 Derefter spørges der: hvilke to Johannesbreve menes her? Paa 

 Grund af, at Fragmentisten ikke kunde have undladt al omtale 

 paa denne Plads Isle Johannesbrev, har man meent, at han 

 ved de to Johannesbreve enten har forstaaet 1ste Joiiannes' og 

 2det Johannes', med Forblgaaelse af 3die Johannes', eller — 

 ligesom Irenæus adv. hær. 3, 6, 8 anseet 2det Johannes for at 

 være en Bestanddeel af 1ste Joh. — og da betegnet 3die Joh. 

 son) det ene af <'Dyaden». Men det er ubegribeligt, at Nogen 

 skulde have betragtet 2det Joh. som en Bestanddeel af 1ste Joh, 

 og naar man i denne Henseende beraaber sig paa Irenæus, der 

 paa det anførte Sted i sit Værk adv. hær. anfører 2 Joh. 7. 8 

 som et Citat af 1ste Joh. (Et discipulus ej'us [Domini] Jeannes 

 in prædicta — nemlig 1ste Joh. — epistola fugere eos præcepit 

 dicens: Midti seductores exierunt in hunc mundum etc.) , da 

 overseer man, at dette ikke er andet end en Hnkommelsesfeil, 



') Ogsaa deraf, al FoiraUereii til de to Joliaiinesbreve kaldes super scriptus 

 Johannes, uden at der gjøres nogen Forskjel mellem den Johannes, der 

 er omtalt Lin. 9. 1;"). 27 og den Johannes, der er omtalt Lin. 48. 4iJ. 57, 

 sees, at Fragmentisten i det Mindste ikke har været sig nogen Forskjcl- 

 lighed bevidst mellem disse Personer. 



