84 



ningen af disse Liniers Indhold overhovedet, derom kan der 

 ikke tvivles; men Textens 



qui etiam novum psahnorum lihrum Marcioni conscripserunt. 

 har givet Anledning til mange Forandringer, fordi man ikke 

 veed Noget eller kan tydeligen forstaae, hvorledes de nævnte 

 Mænd kunne siges «at have forfattet en ny Psalmebog for 

 Marcion.i) Man har derfor — som det sees ogsaa af den ovenfor 

 meddeelte Credner-Volkmarske Text — substitueret Marciani for 



Marcioni^ og føiet et n til qui (quin etiam Marciani), saa 



at Meningen blev: «ja endogsaa en ny Bog Psalmer have 

 Marcianerne (o: Tilhænger ^[ MctQ-Aoq, hvilke ellers kaldes M«p- 

 xodioi, om hvilke det ifølge Iren. adv. hær. 1, 20. er bekjendt, 

 at de fabrikerede mange apokryphiske Skrifter) forfattet.« Men 

 — som ^Yieseler [St. u. Kr. 1856, S. 106) med Rette bemær- 

 ker — dette giver ingen til det Hele passende Mening. Hvortil 

 skulde dette potentserede quin etiam tjene? »Af Arsinous eller 

 Valentinus eller Miltiades antage vi aldeles Intet, ja endog en 

 ny Psalmebog have Marcianerne forfattet.« Deri er ingen 

 logisk Sammenhæng. Bedre gjør man derfor i at beholde 

 Textens egentlige Skikkelse og forstaae Stedet saaledes, at der 

 ikke i Dativet Marcioni lægges den Mening, at hine Mænd 

 havde skrevet Psalmer til Marcions Brug eller efter hans Op- 

 fordring, d. V. s. i den Hensigt, at Marcion skulde bruge dem; 

 men: »Af Arsinous eller Valentinus eller Miltiades antage vi 

 Intet (ingen Skrifter), hvilke Mænd (blandt Andet) ogsaa have 

 skrevet nye Psalmer, som ikke vi Katholiker, men Marcion og 

 hans kjætterske Ttlhængere (kunne og virkeligen) benytte.« 



Efter saaledes at have analyseret Fragmentets Indhold, ville 

 vi i en kort Oversigt samle de Iagttagelser, vi have gjort. 



Vi finde da Stadfæstelse paa, at der her foreligger ew For- 

 tegnelse af de Skrifter, om hvilke Forfatteren, der ifølge 

 L. 74-76 har skrevet henimod Slutningen af det 2det christe- 



