92 



(Jen katholske Kirke ^). Den saakaldte IMarcions Kanon hidrører 

 nemlig fra en Hæretiker, og naar vi fra den gamle syriske Bibel- 

 oversættelses, Peschitos, oprindelige Bestanddele, uddrage en 

 Kanon, da har vort Fragment den Eiendommelighed, at dette er 

 udkastet med bestemt Hensigt om at give en sammenhængende 

 Fortegnelse over det Nye T.s Skrifter med Angivelse om disses 

 Oprindelse og med udtrykkelig Adskillelse fra apocryphiske og 

 hæretiske Skrifter, som til hiin Tid udbredtes. — Til ikke ringe 

 Anbefaling for Forfatterens Dømmekraft tjener den Klarhed og 

 Bestemthed, hvormed han har angivet Grundsætningen, hvorefter 

 de forskjellige Skrifter, som hans Samtidige benyttede til Under- 

 viisning og Opbyggelse, skulde bedømmes: det er det GI. Testa- 

 mentes prophetiske Bøger (efter den overleverede Kanon) og 

 Apostlenes ægte Skrifter, som skulle olTentligen forelæses i den 

 christelige Menigheds Forsamlinger, og om hvilke det egentligen 

 kan hedde: in catholicam ecclesiam recipiuntur (Lin. 66), in ca- 

 tholica habentur (L. 69). Saaledes dømmer han da om Herma's 

 Pastor, at dette Skrift vel baade kan og bør læses, men at det 

 aldrig kan have Adkomst til offentlig Forlæsning i Menigheden, 

 thi det hører hverken til profetas (corpus prophetarum) comple- 

 tum numero o: som er afsluttet, ei heller til de apostoliske 

 Skrifter (s. L. 74-80). — Ogsaa finde vi ham tydeligen skjelne 

 mellem Kirkens objektive Dom og sin egen Anskuelse : han be- 

 mærker, at ikke Alle i den Menighed, til hvilken han selv hører. 



') At Forfatteren, som 3Turatori o. A. have meent, skulde have været den 

 romerske Presbyter Cajus, en anseet Lærer i Rom mod Slutningen af 

 2det Aarh., fordi denne var en Modstander af Montanisterne, der polemi- 

 serede mod disses Dristighed i at forfatte apokryphiske Skrifter og som 

 nægtede at anerkjende Hebræerbrevet for Apostlen Paulus' Værk (Euse- 

 hius h. e. 6, 20), kan ikke godlgjøres, da disse Kriterier ikke cre charak- 

 teristiske for Cajus, men kunne passe ogsaa paa andre Lærere. Ikkun 

 delte kan man sige, at Fragmentisten rober sig som en Mand, der i Lig- 

 hed med Cajus Romanus var nidkjær for at bevare den katholske og 

 navnlig den romerske Kirkes sande Tradition om de hellige Boger imod 

 Gnostikers og Montanisters opdigtede Skrifter. 



