165 



Nogle Mcddclolsor om visse historiske Bestanddele i Sagnet 



om Olger Danske, tilligemed en Undersøgelse om »Chro- 



nicon monasterii Sancti Martini majoris ColoniensiS'). 



Af P. G. Thorsen. 



jnlet Sagn har fra Arilds Tid indti! denne Dag været saa fast 

 og almindelig udbredt i Danmark, som det om Olger Danske. 

 Alligevel har man, da den troskyldige Opfattelse af den vidtløf- 

 tige Eventyrfortælling maatte i den nyere Tid af sig selv falde 

 hen, allerede længe været noget i Vilderede med, hvorledes 

 Sagnet skulde tages. Og heri er ikke noget besynderligt, thi et 

 fast Punkt savnedes, et Grundlag, hvorfra man med Sikkerhed 

 kunde gaa ud. Et saadant, eller i det mindste et, som man 

 ikke kunde andet end strax, ligesom uvilkaarlig, slutte sig til, 

 fik man, da O. H. Pertz 1829 i Monumenta Germaniæ historica. 

 Scriptores, Tom. 2. (pagg. 214 — 15), for første Gang udgav en 

 lille Krønike fra og om St. Martinsklostret i Køln, hvori der be- 

 rettes, at dette Kloster (som havde bestaaet i nogen Tid) i Aaret 

 778 var blevet gjenoprettet af "Olgerus Daniæ dux, adiiivante 

 Karolo magno imperatore«. Den egentlige Kjærne i denne vig- 

 tige Efterretning var strængt taget ikke ny, da det allerede i hen- 

 ved 300 Aar havde været at læse paa Prænt, nemUg i et histo- 

 risk V^ærk af Gasp. BruscJaus, at en anselig, rimeligvis fyrste- 

 lig, dansk Mand havde staaet i et bestemt Forhold til det nævnte 

 Kloster som dets store Velgjører. Meddelelsen hos Bruschius 

 var imidlertid gaaet forsaavidt ubemærket hen , hvorimod Op- 

 mærksomhed for hvad der var optaget i Pertz's ny store Sam- 

 ling, som saa mange maa bruge i forskjellige Øjemed, ej kunde 

 udeblive. Efterretningen blev da ogsaa kort efter grebet og ført 

 frem af F. C. Dahlmann. Hos os har endnu ikke nogen nær- 

 mere benyttet og prøvet Kilden, og der er derfor noksom Grund 



