177 



det al nemlii: en Gave af Bruno den 'i. skal lieri være henfVirl 

 til Bruno den 1. (o: flyttet tilbage fra c. 1200 til c. 960), da 

 vilde en saadan Forvexliug, naar den virkelig kunde bevises, være 

 en saa betydelig Fejl, at den vilde berøve Krøniken meget af den 

 Betydning, der ellers maatte tillægges den. Forvexlingen kunde 

 umulig finde Sted , uden at i det mindste en Menneskealder var 

 gaaet, efterat Doteringen var gjort. Men allerede dette er nok 

 til at godtgjøre, at Ennens Antagelse^) beror paa en fuldsta-ndig 

 .Misforstaaelse. Thi hvorledes rimer det sig sammen, at Haand- 

 skriftet skulde indeholde en Fejl, der i det tidligste kunde være 

 begaaet midt i 13. Aarhundrede, medens Skrifttrækkene baade 

 efter Ennens eget og andres Vidnesbyrd hæve det over enhver 

 Tvivl, at det er skrevet i det 12. Aarhundrede! Det kan imidler- 

 tid ikke blot godtgjøres, at Ennen har Uret, forsaavidt han an- 

 tager, at den nævnte Dotering burde henføres til Bruno IV, men 

 ogsaa bevises, at Krøniken har fuldstændig Ret i at henlægge 

 den til Bruno I. 



') Den tvingende Nudvendighed harda ogsaa bevirket, at £n?jeji som Forfatter 

 af »Gesctiichte der Stadt Koln« under den meget vidUøftige Udførelse af 

 samme har maattet følge andre Grundsætninger end dem, han har an- 

 vendt paa Bedømmelsen af Martinsiilostrets Krønike. Et Par Exempler 

 skulle anføres: St Gereons Kirkes Oprindelse sættes i Forbindelse med den 

 saakaldte thebaiske Legion, men denne Forbindelse kan ganske vist ikke be- 

 vises, og en Afhandling af J. TF. /. Braun »Zur Geschichte der Thebaischen 

 Legion • , 1 855, som der henvises til, er saa langt fra at gjøre det, at den netop 

 kun postulerer, hvad der skulde bevises. Alligevel er her det foreliggende 

 tilstrækkeligt til, at det kan siges i Gesch. der Stadt K'oln , 1. 64: »wir 

 halten den Kern der ganzen Legende als historisch glaubwurdig fest«. 

 Den ældste »urkundiiche" Efterretning om et selvstændigt »Pfarrei« i 

 Køln er, hedder i\a fremdeles 1. c, S. 147, fra 7de Aarhundrede (641). 

 Der henvises imidlertid kun til »Handschriftliche Nachrichten in einem 

 Rentregisterder Armenvervsaltung«, — alligevel erogsaa her dette tilstrække- 

 ligt for Forfatteren til at berolige sig med og stra.x udtale: -der Schreiber 

 scheint aber aus altern Quellen geschopft zu haben > Modsætningen 

 imellem disse, kun exempelvis tagne. Bedømmelser og Bedømmelsen 

 af Klosterkroniken er aabenbar; ja der er endog Modsætning mellem den 

 Maade, hvorpaa selv de forskjellige Partier af Klostrets Historie bedom- 

 mes, vel at mærke saaledes, at dets Krønike (til 1036; fra II. Aarhun- 

 drede — skrevet i Klostret og alene om Klostret — forkastes, men den 

 legendariske Fortælling om det tages for god, I. c. S. 145, osv. 



