178 



Det vil til den Ende være nødvendigt i det mest enkelte at 

 undersøge, hvorledes Forholdet er imellem det paaberaabte Di- 

 plom af Ærkebiskop Bruno den 4. og Klosterkrønikens Ord. Og 

 da det nærmest er af Hensyn til Ennen^ hvis henkastede Indsi- 

 gelse er postuleret op til saa stor en Højde, at denne Undersø- 

 gelse foretages , meddeles det paagjæidende Diplom efter selve 

 Ennens og Eckertz's »Quellen zur Geschichte der Stadt K6In», 

 2ter Band«) (1863) S. 34—35, aldeles fuldstændigt (med Over- 

 skrift og Anmærkninger) og ordret. Det lyder da saaledes: 

 »Erzhischqf Bruno IV. vergaht siebenzehn Hofståtten in der Nåhe 

 seines »Pomerium'S" und seines Palatiums gegen einen Hofzins, 

 in PfelTer und Zimmet bestehend^i. 1205 — 1208. 



In nomine sancte et indiuidue trinitatis. Bruno ... (sic) .. . 

 Coloniensis ecclesie electus omnibus Christi fidelibus. Ne geste 



•) 1 "Geschichte der Stadt Koln«, 1, .301 i Anm. henvises vel til »Quellen- 

 etc. 1, 34, hvor intet saadant er at finde Higesom der i samme Anm. 

 S. 301 staar VII isteden for XVIIj, men heldigvis viser Anm. til Quel- 

 Jen 2, 34, at det er der, Henvisningen er at søge, hvilket ej saa lige 

 kunde vides, da Martinsklostret aldeles ikke nævnes i »Qnellen" 2, 34, 

 og der hersker megen Skjødesløshed i »Geschichte' med Hensyn til Hen- 

 visninger. Saaledes, for kun at nævne noget hidliorende, anføres Pertz's 

 Udgave af Krøniken at staa i Mon. Germ. hist. baade 3, 170 (hvor der 

 findes noget af en ganske anden Art) og 2, 214; Legipontius, der uden 

 Grund er fremhævet saa stærkt, kaldes ogsaa Legepontius, etc. Ja selve 

 Kølns romerske Navn er i Afsnittet derom først i »Geschichte" be- 

 standig givet ved »Colonia Agrippensis<, og endelig ej før i Indholdslislen 

 rettet til det riglige »Colonia Agrippinensis«. 



') "Diese Urkunde ist erst jungst von Herrn Lacomblet bei der Repertorisi- 

 rung des Archivs der Abtei St. Martin aufgefunden worden. Sie ist 

 sehr beschadigt und erloschen; einzeine Stellen sind gar iiicht zu ent- 

 zid'ern. Keincs der beiden Cartulare von St. Martin thut dieser Urkunde 

 Erwåhnung. AulTallender Weise gibt die Urkunde fast wortlich einen 

 Satz aus dem bei Bohmer III. 344 abgedruckten , im eilften Jahrhundert 

 geschriebenen »Catalogus abbatum S. Martini« wreder. Hier heisst es 

 von Bruno 1.: »idem Bruno nobis donauit septendecim areas secus po- 

 merium nostrum et quasdam circa palacium suum sitas, quas cessimus 

 hominibus nostris cum consensu eius^. Die Zeugen sprechen dafur, dass 

 sie vom Erzbischof Bruno IV. ausgestellt ist. Auf der Ruckseite steht 

 in halb verblichener Schrift: »vetus noticia ratione cuius si lubet lege 

 Mabillonium in monasteriorum historia ad saeculum IV. p. 7». 



