186 



omtalt under Abbed Gotfred , der tiltraad 882. Og ligeledes, al 

 Ærkebiskopperne Heynianus, Wilibertiis, Herimannus, Warinus, 

 Piligrinus, alle forekomme i de oftnævnte Diplomer, dels saa- 

 ledes at saadanne ere udstædte af dem , dels saaledes at de selv 

 paa en eller anden Maade ere omtalte. Til Diplomet fra 844 svarer 

 — endelig — Krønikens Efterretning om bam som Abbed og Biskop, 

 og alle de hidtil bekjendle kølnske Diplomer, der tilhøre det i 

 Krøniken behandlede Tidsrum, følge saaledes denne trolig opad^ 

 saa langt de naa, thi det fra 844 er det ældste. INIen ved denne 

 Efterretning, og ved Meddelelsen om Normannernes Indfald, og 

 end mere ved den, der angaar Begivenhederne under Abbed 

 Herbod, føres man af Krøniken ud over det blot stedlige — 

 hvorpaa her ufrivillig saa megen Opmærksomhed, paa Grund 

 nemlig af de Ennenske Fejlgreb, har maattet anvendes — og 

 ind paa det større , almindelige kirkehistoriske og historiske 

 Omraade, hvilket ogsaa noget nærmere maa betragtes. 



Hovedbegivenhederne i Abbed Her bods Tid vare: 

 Klostrets Ødelæggelse og Gjenoprettelse og hvad dertil 

 slutter sig. Med Hensyn til dem er dets Krønike en Kilde, og 

 ved Siden af dem ligeledes for de særskilte (med hine ej just i 

 Forbindelse staaende) Efterretninger om Abbed Wicterpus og 

 Ærkebiskop Heynianus. Disse Hovedefterretninger staa hver for 

 sig i samme Forhold til Krøniken, og i den Henseende støtte 

 og belyse de samlede middelbart hverandre. Derfor maa de helst 

 betragtes under et. 



Hvad Heynianus angaar, da findes hans INavn ikke i de 

 fra ældre Tid overleverede Fortegnelser over de kølnske Ærke- 

 bisper; der er tværtimod — hvor besynderhgt det end kan sy- 

 nes — en usikker eller tom Plads for Tidsrummet c. 842—849, 

 og ligeledes i den omstændeligere, nu endelig ved Eckertz ud- 

 givne, »chronica presulum et archiepiscoporum Coloniensium». 

 Kun en yngre kolnsk Kilde nævner en »Hilduinus« fra den Tid, 

 og der findes ogsaa en fjærn Antydning af et Navn »Heyniduso. 

 Opmærksomheden er imidlertid blevet ganske afledt derfra ved 

 den Meddelelse fra selve det 9. Aarhundrede i Remberti vita Ans- 



