189 



søgelse. Hvor han havde været Abbed, var derimod ingensteds 

 opbevaret, hvilket vel ved første Øjekast kan synes ubetydeligt, 

 men det er dog ingenhmde Tilfælde; det afstedkommer selvfølge- 

 lig Forvirring, naar et Navn savnes, hvor det horer til, eller 

 indbringes paa urigtigt Sted, og her gjælder det desuden om et 

 vigtigt og ærværdigt Navn^). Imidlertid havde dog Pagi i sin 

 righoldige »Critica in universos annales ecclesiaslicos Baronii", 

 Tom. 3 (1705) pag. 302 anende ytret: »liquet abbatiam S.Mar- 

 tini, quam rexit (Wicterpus) . . saltem extra Germaniam quæren- 

 dam non esse«. Hvad Pagi saaledes anende forudsaa og for- 

 saavidt paaviste, er endelig blevet opklaret — igjen et Exempel 

 paa, hvor langsomt det ogsaa ved saadanne Ting gaar, inden 

 det rigtige kan tilvejebringes , og hvorledes det sande ofte kan 

 skjule sig eller lades uændset — ved Klosterkrøniken, som her 

 omhandles. Denne har derved atter afgivet noget, som hidtil 

 savnedes, og hævdet sig som Kilde af større Betydning, end 

 dens Korthed lader formode. 



Kronikens enestaaende og vigtige Efterretninger om Heynianus 

 og Wicterpus ere her af stor Vigtighed, fordi de, hvor meget 

 de end monne prøves, afgive saa sikre Bidrag til sammes Vur- 

 dering og Værd , og derfra kan nu med større Fasthed gjøres 

 Overgang til det, der berettes om Klostrets Ødelæggelse^ hvilket 

 her har en umiddelbar Interesse. Aaret 778 angives bestemt som 

 det, hvori denne Hovedbegivenhed skete. At der i dette Aar 

 gjordes et stort Indfald, ikke af Normanner, men af Saxerne i 



') De ovennævnte Annaler meddele, at han blev meget gammel, og dog 

 »usque ad id tempus (sedebat) proprla manu scribens libros«; endnu Aven- 

 tinus forefandt 'Ann. Bojorum, ed. 1615, p. 162) i Regensburg 1 St. Emmerans 

 Kirke en »libellus — — adeo vetustis litterarum notis scriptus in 

 membranis, ut mihi de integro in litterarium pistrinum redeundum et 

 elementorum figuræ condiscendæ fuerint«, og med den SlutningsUlfojelse: 

 »Scripsi ego ipse Vhichterbus — — episcopus, iam senex, puto nonage- 

 narius aut supra, dolentibus membris et caliginantibus oculis«. Megen 

 litterær Virksomhed fandt Sted, som ej umiddelbart er kommet Efter- 

 verdenen tilgode. 



13* 



