190 



det frankiske Rige og navnlig i Kølns Omegn, derom haves et 

 sikkert Vidnesbyrd i de samtidige, efter Einhard benævnte, An- 

 naler. Efterat der nemlig i disse er fortalt om Karl den stores 

 Fraværelse og Uheld i Spanien^), hedder det: 



»Interea Saxones velut occasionem nacti sumptis armis ad 

 Rhenum iisque profecti sunt, Sed qiium amuem (o: Rhinen) 

 traiicere non possent, qiiicquid a Diiicia (o: Deutz nu) civitate 

 usque ad fluenta Mosellæ vicorum viliarumque fuit, ferro et igne 



depopulati sunt, pari modo sacra profanaque pessumdata , 



ut liquido appareat, eos non prædandi (som Normannerne) sed 

 ullionis exercendæ gralia Francorum terminos introissen. 



Beskrivelsen er saa klar, at det ligesom ses tydelig, hvor- 

 ledes Saxerne ere trængte frem, — enkelte Steder nævnes ikke, 

 altsaa heller ikke Martinsklostret, hvilket (vel at mærke) dengang, 

 og længe efter, ikke endnu laa landfast med Staden Køln, men 

 paa Øen i Rhinen udfor Deutz. Derved have de ødelæggende 

 Fjænder (mens Køln gik fri) kunnet uaa til Klostret og lade det 

 faa samme Skjæbne som Deutz. Efterretningen herom findes 

 ikke optegnet andensteds end i Klosterkrøniken, ligesaa lidt som 

 de tvende nys omhandlede vigtige Meddelelser. Af indgribende 

 Betydning for Klostret blev jo ogsaa denne Ødelæggelse, da den 

 medførte en Gjenopreltelse paa en meget fremtrædende Maade. 



Paa denne Maade er Vejen endelig banet til at 

 kunne gaa over til at tale om »Olgerus dux Daniæ«, iAnled- 

 ning af at han efter Krønikens Udsagn gjenoprettede Klostret med 

 Understøttelse af Karl den store. Dette er her Hovedsagen — ligesom 

 de andre særegne, med Martinskloslrets hele Tilværelse saa bestemt 

 sammenhængende Oplysninger, som dets egen Krønike har be- 

 varet, hver for sig kunne gjøres til Gjenstand forundersøgelse — 



') Pagi udtaler sig herom (Critica in annal. eccl. Baronii 3, 354) paa fol- 

 gende Maade: »Hæc fuit infausta Francis ad Roscidam vallem , vulgo 

 Roncevaux, pugna, quam tantopere prædicant Hispani. Militum ae pro- 

 cerum ipsoruni in ullimo agniine pugnantium neque cladem neque no- 

 mina dissimulat Eginhardus«. 



