199 



saa deus hele Udseende svarer ganske til, hvad der ogsaa af 

 Lacomblel (Side IG9 nederst) er angivet som Kjendetegn for 

 Skrift fra 12. Aarhundredes senere Halvdel*). Det er en Mær- 

 kelighed ved dette Haandskrift, al Pergamentet tidligere har været 

 benyttet, eller at det er, hvad man kalder en Codex rescn'ptus, 

 — og en meget stor Mærkelighed, at del tidligere Indhold ogsaa 

 har angaaet Køln. Fertz har vel ytret ved sin Udgave, at det 

 var »IJibliorum pars«, men dette er aldeles urigtigt, da Ennen 

 udtrykkelig siger, at Indholdet har været Køln vedkommende, 

 da Ordet uColonia» i del mindste paa et Sted endnu tydelig 

 kan læses. Da det tagne Facsimile oversendtes, Llev det endog 

 i den medfølgende Skrivelse lilkjendegivet, uden Forbehold eller 

 Indskrænkning, »die Urschrifl betrifft ebenfalls (ligesom den nær- 

 værende Skrift) die Marlinschronik«. Delte er nu vistnok for- 

 hastet, da der næppe var foretaget den særegne Undersøgelse, 

 som dertil behøvedes, og en saadan endnu slaar tilbage, — 

 men muUgt er det, at det forholder sig saa-). Og alene det, 

 at det med nogen Grund kan formodes, er ikke uvæsentligt ved 

 en Krønike, der, som denne, netop fortrinsvis udmærker sig 

 ved sin Oprindelighed og ved sine sikre og saa særdeles langt 

 tilbagegaaende Kilder, i hvilke Henseender den lader alt andet, 

 som er skrevet eller opbevaret om Martinsklostret, langt tilbage 

 efter sig. 



Saaledes er altsaa det holnshe Martinshlosters Krønike he- 

 shafen. Ved hvilkensomhelst Betragtning over den, ved hvil- 



') Skriften ligner temmelig meget den i åti andet Stykke ai Beykjaholts mdl- 

 dagi (skrevet 1206, mulig af Snorre Sturleson), hvoraf en, dog noget 

 ufuldkommen, Afbildning haves ved Tom. 4 (1778) af Finni Johannæi 

 historia Islandiæ ecclesiasUca. 



^) Vort amamagnæanshe Haandskrift 881, 4to, der indeholder Lygumklo- 

 sters Necrologium, er et Exempel paa en Codex af den Art. Dut er nemlig 

 en Codex rescriptus, men for en stor D*el øjensynligen af samme Ind- 

 hold som den ældre, kun er deuue blevet omskrevet eller fornyet. 



