200 



kensomhelst Brug, der gjøres af den , maa det altid fastholdes, 

 at den ikke blot beretter om Klostret, men at den qy fra Klo- 

 stret, er blevet til i dette og er skrevet i det. I Klostrenes, 

 navnlig Benediktinerklostrenes, Natur laa det at optegne stadig, 

 fortrinsvis hvad der vedkom og tildrog sig i deres Stiftelser, og 

 der kan derfor selvfølgelig ikke gives bedre Kilder end deres med 

 Hensyn til disse Klostres egen Historie. Vistnok indskrænkede man 

 sig i Klostrene ikke alene dertil, idet man ogsaa stundum be- 

 fattede sig med de enkelte Landes eller Verdensbegivenhedernes 

 Historie. Hvad der imidlertid af den Art optegnedes, maatte, 

 navnlig naar Efterretningerne angik fjærne eller fraliggende Steder 

 og indhenledes paa anden og tredie Haand, dele de historiske 

 Kilders Kaar i Almindelighed. Det derimod, som ene og alene 

 holdt sig til vedkommende Kloster selv, til hvad der skete i og 

 med det, til det man havde nærliggende Erindring af og sæd- 

 vanligvis — hvad de slørre Begivenheder angik — Indskrifter 

 eller Diplomer om, det kunde (kan man nok sige) i et fast og 

 staaende lille Samfund ej blive urigtigt, især naar, som Tilfældet 

 er med den her paagjældende Krønike, Optegnelserne ere meget 

 korte og kun indeholde det allernødvendigste, saasom om Stif- 

 telse, Gjenoprettelse, Abbeder, Gaver o. s. v. , og naar tilmed, 

 som ligeledes her er Tilfælde, de kun angaa et lille Tidsrum. 

 Ved Martinskrøniken, der er en Sammenstilhng — næsten i la- 

 pidarisk Form — af hvad der ligefrem hørte til Klostret som 

 saadant indtil Aar 1000 eller kort efter, er det ogsaa ved den 

 meget i det enkelte gaaende Undersøgelse med Hensyn til visse smaa 

 Gaver, hvilken Omstændighederne paabøde, ganske vist her blevet 

 bevist, at Udsagnet om dem havde sin fulde Rigtighed; de i 

 Krøniken omtalte vigtigere Ting have ikke engang kunnet anta- 

 stes^ hverken de større Gaver, eller Abbedrækken, som dog der 

 er saa særdeles langt forud for hvad man i en senere Tid kunde 

 tilvejebringe derom , eller den Klostret overgaaede store Ødelæg- 

 gelse , der nødvendiggjorde, at det blev '>restauratum», (senere, 

 naar en Ødelæggelse igjen overgik samme, blev det stedse kun 



