201 



«reparatiim»). Hvorledes Klostret blev »restauratum«, del var 

 den allervigtigste Begivenhed for det, og del hinde umulig (i 

 hvert Fald ikke i de første Menneskealdere derefter) glemmes eller 

 fortrænges. Men just det Navn, som denne Begivenhed for- 

 trinsvis er knyttet til, endog saaledes, at Samtidens største 

 \land, der deltog deri, kun nævnes som den anden åerseå, just 

 dette Navn er denne Undersøgelses egentlige Gjenstand. 



Man plejer, og med god Grund, at benytte og anerkjende 

 Efterretninger fra gamle historiske Kildeskrifter, der efter almin- 

 delige Regler, og efter hvad man kan domme, maa betragtes 

 som paalidelige, uden at forlange, at der skal være lignende 

 Vidnesbyrd lilstæde fra andre samtidige. Det er dog ikke blot 

 Sædvane, men man er nødt dertil, nødt til at tro at kunne med 

 Sikkerhed bruge saadanne Efterretninger, da der ellers ikke vilde 

 blive ret meget, som kunde kaldes Historie. Kastes f. Ex. et 

 Blik ud over vor Saxo og over Adamus Bremensis, — i hvilken 

 overordentlig Grad vilde ikke, ogsaa uden at gaa tilbage til en 

 Qærnere Tid, det blive indsnævret, som hentes fra dem og med 

 gyldig Grund hentes fra dem, naar der skulde stilles en Fordring 

 som den nysnævnte til de Efterretninger, der hos dem vare at 

 anse som sikre og med Sikkerhed brugelige! Og tages læn- 

 gere borte fra, som et bestemt Exempel, Gregorii Turonensis 

 Efterretning om, at der noget ind i sjette Aarhundrede gjordes 

 Angreb paa Frankerig af »Dani cura rege suo Choehilaic evectu 

 navali", (Opp. 1699, p. 106), hvilket, da det hos os fremdroges, 

 var at betragte som en Opdagelse og noget fast med Hensyn 

 til Bjovidfsdigtet, og ogsaa siden er {sJcjønt der er betydelige 

 Varianter til »Choehilaic«) blevet uden Betænkning almindelig 

 anvendt paa "Hygelac» i Digtet, — hvorledes vilde del, under hin 

 Fordring, vel staa til med denne Efterretnings historiske Anven- 

 delighed! Intet kan herom endog blot nogenlunde bevises, men 

 at lade haant om den vilde aUigevel ganske vist være en Mis- 

 kjendelse. Saavel denne Efterretning, som mangfoldige hos 

 Adamus og Saxo, der ubetinget bruges og erkjendes, kunne 

 imidlertid med Hensyn til bestemte og bekjendte Forudsætninger 



