202 



og sikre Støttepunkter slet ikke sammenlignes med Meddelelsen 

 i Martinskrøniken om »Olgerus dux Daniæ«. Denne Meddelelse 

 er da ogsaa nok, nok til at være ej blot tilstrækkelig, men fuld- 

 stændig historisk Hjemmel for, at den saaledes betegnede Mand 

 var en højbaaren dansk Mand, b\is Virksomhed alene eller for- 

 trinsvis falder udenfor Fædrelandet og dels hos dels sammen 

 med Karl den store, nemlig i den sidste Trediedel af det 8. 

 Aarhundrede. Intet videre, mere indeholder Hjemmelskilden 

 nemlig ikke, men del er og bliver da denne, og den Brug der 

 kan gjøres deraf, mindre vedkommende, hvorledes »Olgerus dux 

 Daniæ" senere er blevet betragtet som "Ogiern og som «01ger 

 Danske«, — og ganske uvedkommende, hvorledes igjen Behandlin- 

 gen heraf i den nyere Tid har været. Denne er, kan man sige, væ- 

 sentlig sket paa den Maade, at Manden som historisk Person 

 er blevet enten tilintetgjort, eller dog blevet noget aldeles svæ- 

 vende. Thi ligesom den historiske Person, Karls samtidige, 

 efter Aarhundreders Forløb blev eventyrlig ved at berømmes og 

 besynges, saaledes er i Tidernes Løb igjen det, der skulde 

 være Undersøgelse over dette store Eftermæle, blevet dels vil- 

 kaarligt, dels (i det mindste i den nyeste Tid) virkelig aldeles 

 eventyrligt^). I et Aartusinde er saaledes et Slags Kredsløb fuld- 



') Herved sigtes nærmest til G. Opperts (i ovrigt mærkelige Skrift) »der Pres- 

 byter Johannes in Sage und Geschichte, ein Beitrag zur Volker- und 

 Kirchenhistorie und zur Heldendichtung des Mittelalters« (I864i, hvor der, 

 i Anledning af at »der indische Konig Gundoforus" nævnes, gjores (S. 41) 

 for fuld Alvor følgende Henstilling: »Der Vater des fabelhaften Helden 

 Ogier, der auch Indien und das PfefTerland durchzogen , lieisst Goltfrid, 

 vielleicht steht er in Beziehung zu unserer Stelle»». — Det rent vilkaar- 

 lige kommer især frem hos dem, der med Pertz ved Hjælp af Textfor- 

 andring, og uden nærmere Undersøgelse, lade en forudfattet Mening uden 

 videre afgjore, hvorhen Hovedpersonen i Sagnet oprindelig hører. C.Mol- 

 bechs svævende Fremstilling (sammen med N. Haussens Udgave af Olger 

 Danskes Kronike, 1842) er stærkt paavirket af det saaledes fra Pertz ud- 

 gaaede Tryk, og kommer derfor til den Slutning, at »den historiske Per- 

 son, der har givet Anledning til Heltens Navn, var den bajerske Greve 

 Autcar (Otgar, Otger)», men at dog dermed er blandet »Tradition om en 

 dansk Hertug eller Konge, der havde kriget med Karl den store, og til 



