046 В. И. СРЕЗНЕВСКИЙ. 
тесь оть роду сёго нечестивого. 41. Такъ т!, котр1 щиро приняли слово 
ёго, охрещен! були; и пристало у той день коло трохъ тисячъ душъ. 
42. И вони були щоденно у науш апостомвъ и зъ ними; разомъ ламали 
хл!бъ, разомъ молились. 43. И страхъ нападавъ на кожну душу: бо багато 
чудесъ и знаювъ творилось апостолами у Ерусалим1. 44. И ве! врующи! 
були укуш, и мали усе сшльне. 45. Худобу и всяку влаеность продавали, 
и роздавали ве1мъ, сктльк! кому було треба. 46. И щодня одностайне були 
у церкв!, и ламаючи хл1бъ по домахъ, примали пищу въ радост! и въ про- 
стот! серця, 47. хвалячи Бога и маючи ласку у веёго народу. А Господь 
щодня прилучавъ до церкви тихъ, котр1 шукали спасения. 
14. Изъ перевода апокалипсиса на малорусснй языкъ Ф. С. Морачевскаго. 
(№1. 5. 52). 
ХГХ. 1. Аделе почувъ я голосъ дзв1нкий, якъ би дуже багато народу на 
неб1 говорило: аллилуйя: спасенне и слава и честь и сила Господев! нашому! 
2. Бо справедлив! и правдив! суди 6го, що осудивъ ледащицю ту велику, 
котра запсовала землю любочинсьтвомъ сво]мъ, и одомстивъ за кровъ рабвъ 
свохъ одъ руки И. 8. И ще сказали: аллилуйя! А димъ одъ не! шдоймавсь 
на вки вювъ. 4. Тогд! двадцять и чотири старц! и чотири животни! пали 
та й поклонились Богов!, сидящому на престол1, кажучи: аминь, аллилуйя! 
5. И голосъ вийшовъ одъ престолу, казавший: хвамть Бога нашого ус! 
раби ёго, и боящися го, мал! и велик! 6. И чувъ я н!би гомнъ незл- 
чимого народу, н1би шумъ водъ великихъ, и н1би гуркотъ гром въ мщнихъ, 
кажущихъ: аллилуйя! бо воцарився Господь Вседержитель. 7. Радуймось и 
веселлмось, и даймо славу 6му: 60 настало веслле ягнецёве, и молода 6го 
знарядила уже себе. 8. И дано 1Й облачитись у виссонъ чистий та ясний: 
бо виссонъ е оправданне святихъ. 9. И сказавъ мин: напиши: блаженн! 
званни! на веслльний бенкетъ ягнешвъ. И додавъ мин!: то правдив! слова 
Божи. 10. Я павъ ёму въ ноги, щобъ поклонитись 6му; а въ сказавъ 
мин1: отъ, не роби сёго: я товаришъ тоб1 по служб1 и браттямъ твоймъ, 
котр1 мають свадецьтво Исусове. Богу кланяйся. Сыдецьтво жъ Исусове— 
то духъ пророчества. 11. Я зиркъ знову: ажъ небо очинено, и ось к1нь 
б1лий, а сидящий на ёму зоветця Певний та Правдивий; и судить праведно 
и воюе. 12. Очиу 6го, якъ поломье огненне, а на голов! у 6го коронъ 
багато; и мае имья свое написане, котрого вахто не знае, окромъ ёго самого. 
13. Вйнъ облаченъ у ризу, покропленную кровью; и имья 6го зоветця: Слово 
Боже. 14. И вйсько небесне, йшло смдомъ за нимъ на коняхъ б1лихъ, 
облаченне у виссонъ б1лий та чистий. 15. А зъ устъ 6го виходивъ мчъ 
гострий, щобъ побити 1мъ народи. В! нъ-то упасе 1хъ киемъ зайзнимъ; 
внъ топче кадку вина лютост! и гнйву Бога Вседержителя. 16. На риз! и 
82 
