ОХРАННАЯ ОПИСЬ РУКОПИСНАГО ОТДЪЛЕН1Я БИБЛ1ОТЕКИ ИМПЕР. АКАД. НАУКЪ, 047 
на стегн! ёго написано имья: Царь надъ царями и Владика надъ владиками. 
17. И бачивъ я одного янголя, стоящого на, сонцу; и завопивъ внъ дзвйнкимъ 
голосомъ, кажучи усмъ птахамъ, мтающимъ посередъ неба: ходть, та 
зберйтця на вечерю велику Божу 18. клёвати тйла пар1въ, та ‘пла силнихъ, 
та тйла тисячниювъ, та ‘пла коней и сидящихъ на нихъ, та пла усхъ 
вольнихъ и раб1въ, и малихъ и великихъ. 19. И бачивъ я, якъ зв!ри и цари 
земни! и в1йсько 1хъ з1брались, щобъ стати супротивъ сидящому на кон! и 
ёго вську. 20. И пойманъ бувъ звфь и зъ нимъ хвалшивий пророкъ, що 
творивъ передъ нимъ чудеса, котрими зводивъ тихъ, що приняли знакъ 
звря и поклонялись &го образу: та обидва живцемъ и кинут! були у озеро 
огненне, палавшее с1ркою; 21. а други! побит! мачемъ сидящого на кон, 
виходящимъ изъ устъ &го: и ус! птахи наситились 1хъ трупами. 
15. Изъ перевода псалтыри на малорусскй языкъ Ф. С. Морачевскаго. 
(№1 5. 56). 
Пе. Г. 1. Блаженъ той чоловйкъ, хто не ходить на раду нечестивихъ, и 
на, дороз! грипнихъ не становитця, и на лавц! душогубщвъ не с1дае. 2. А 
у закон! господнёму уся воля 6го, и въ закон! ёго навчаетця день и н1чь. - 
3. Внъ, якъ древо, посажене при потокахъ водъ, що овощъ свай дае у 
св часъ, и листъ &го не опадае, и усе, що т1льк! в1нъ робить, буде гараздъ. 
4. Не такъ нечестиви!, не такъ; але якъ та курява пилу, що втеръ зъ 
лиця земл1 шдоймае. 5.Такъ, не ветбять нечестиви! на суд1, и грипники на 
рад! праведнихъ. 6. Бо знае Господь дорогу праведнихъ, а дорога не- 
честивихъ загине. 
Пс. 103. 1. Благослови, душе моя, Господа. Господи, Боже м! ти 
дивно великъ, ти облаченъ у величество и красу. 2. Ти одягся св\тломъ, якъ 
ризою, роспьявъ небо, якъ шатеръ. 8. Водами покривъ поко1 тво1; хмари 
положивъ колесницею соб1, и носисся на крылляхъ втру. 4. Ти творишъ 
янголвъ свохъ духами, слугъ сво1хъ огнемъ палающимъ. 5. Ти утвердивъ 
землю на основахъ И: не пошатнется вона въ выкъ ыку. 6. Бездня, якъ 
риза, облаченне И; на горахъ стоять води. 7. Одъ страшного наказу твого 
вони б1жать, одъ грому голосу твого уткають. 8. Шдоймаютця на гори, и 
спускаютця у долини, на те м1еце, яке ти 1мъ назначивъ. 9. Ти положивъ 
1мъ межу, котрой вони не переступають, и не вернутця назадъ, щобъ по- 
крити землю. 10. Ти пров!въ потоки по долинахъ, и промжъ гръ п1чуть води. 
11. Поять уйхъ звфей полёвихъ, и дики! осли наповаютця 1ми. 12. Надъ 
1ми птахи небесни! витають, и голосъ 1хъ у гущин1 втокъ розлягаетця. 
13. Ти зъ висоти свое! пошъ гори; овошами д1лъ тво1хъ насищается земля. 
14. Ти ростишъ траву для звфей и усяку зелень для чолов1ка, щобъ ви- 
вести хл1бъ изъ земл. 15. Вино веселить серце чоловка, олива, красить лице 
83 
