42 G. 0. Ssrs. 



meise med samme hos foregaaende Art, men ere dog af kjen- 

 deligt spinklere Form. 



Halevedhængene (Fig. 6) skille sig fra samme hos E. 

 truncatula hovedsageligt kun ved et ringere Antal af Torner. 

 Paa den indre Grens sidste Led findes saaledes kun en enkelt 

 liden Torn i den indre Kant ved Basis af den langt udtrukne 

 terminale Torn. 



Hannen skiller sig fra Hunnen paa en lignende Maade 

 som hos foregaaende Art. 



Bygshjoldets forreste Kanter ere (se Fig. 7) ogsaa her 

 glatte, uden Indsnit. Derimod er det nedre Hjørne tydeligt 

 fremspringende og ligesom hos Hunnen uddraget til en lang 

 fortilrettet Torn. Bag denne findes intet Spor af Tænder i 

 de nedre Kanter. 4 



De øvre Antenner (Fig. 8) have ligesom .hos foregaaende 

 Art den ydre Svøbe 4-leddet og ved Basis forsynet med et 

 tæt Knippe af Lugtetraade. 



Halevedhængene (Fig. 9) bære saavel paa Stammen som 

 ved Basis af den indre Gren under Tornerne flere lange saug- 

 takkede Børster. 



Fra de øvrige bekj endte Arter er denne let kjendeligved 

 sin ringe Størrelse, ved Forholdet af de forreste Kanter af 

 Rygskjoldet hos Hun o Han, samt ved de lange bagudrettede 

 Børster, der udgaa fra Bagkroppens næstsidste Segment. 



Jeg har taget denne lille Art ikke saa ganske sjelden i 

 Golfen ved Spezia, udenfor Porto Venere paa 20—30 F. blød 

 Leerbund. Et Par Exemplarer har jeg ogsaa fra Golfen ved 

 Neapel. 



Farn. 4. Diastylidæ. 



Corpus anticum plus minusve tumidum, posticum ab eo 

 bene difinitum, tenuissimum, segmentis instrictionibus profun- 



