Middelhavets Cumaceer. ' 45 



Pleopoda maris distincte biramosa, rarais brevibus, exteri- 

 ore bi- interiore uniarticulato; Imum par majus, trunco intus 

 setifero, setis apicalibus rami interioris validissimis fere spi- 

 næformibus. 



Segmentum corporis postici 3tium et 4tum maris inferne 

 pro pleopodis setis 4 validis et plumosis ornata. 



Uropoda valde elongata, trunco tenuissimo, ramo interiore 

 bi- vel triarticulato et intus dense aculeato, exteriore biarti- 

 culato, articulo ultimo tenuissimo et elongato setis paucis 

 apicalibus instructo. 



Telson bene evolutum, elongato-lageniforme, parte ultima 

 utrinqve aculeata, in mare medio geniculatum vel supine an- 

 gulum plus minusve prominemtem formans. 



Af aile Cumaceslægter er denne den mest artsrige. Ikke 

 mindre end 22 forskjellige Arter ere for Tiden kjendte, hvoraf 

 de 12 forekomme ved Norges Kyster. Dog er det ikke 

 usandsynligt, at man vil finde det hensigtsmæssigt at adskille 

 nogle af de mere aberrante Arter under særegne Slægter. I 

 sin Udbredning synes Slægten hovedsagelig at være nordlig, 

 og dens Arter opnaa ogsaa i de arktiske Have sin kraftigste 

 üdvikling. Kjæmpen for alle Cumaceer er en Art af denne 

 Slægt, Diastylis Goodsiri Bell, der opnaar over en Tommes 

 Længde. Dog mangler ikke Slægten Repræsentanter ogsaa i 

 varmere Have, og jeg har selv ved Professor Lovens Velvillie 

 havt Anledning til at undersøge og beskrive en vel udpræget 

 Art (D. fimbriata) fra det sydatlantiske Hav og en anden 

 (D. antillensis) fra Vestindien. I Middelhavet er Slægten kun 

 repræsenteret af 2 Arter; men jeg anser det for meget rime- 

 ligt, at en nøiere Undersøgelse af de større Dyb vil bringe 

 for Lyset her flere Arter. 



Fra den nærstaaende Slægt, Leptostylis, skiller den sig 

 derved, at Hannen har de øvre Antenners Skaft ikke mærk- 

 bart opsvulmet og de nedre Antenner af hele Legemets Længde, 



