54 G. 0. Sårs. 



som opsvulmet. Derimod er det oventil langt mindre hvælvet 

 end hos Hunnen, og derfor af nog-et nedtrykt Form. Seet fra 

 Siden (Fig. 1) danner Ryglinien en ganske svag og jevn 

 Bøining, og de nedre Kanter ere heller ikke saa stærkt 

 krummede paa Midten, medens de fortil danne en temmelig 

 stærkt fremspringende, grovt saugtakket samt med fine Bør- 

 ster besat afrundet Lap, der, naar Rygskjoldet sees ovenfra 

 ( Fig. 2 , rager frem paa hver Side bag Rostrum. Skulpturen 

 af Rygskjoldet er ogsaa forskjellig fra samme hos Hunnen. 

 Af de 2 tornformige Forsatser er her saaledes intet Spor; 

 heller ikke træde de mellem disse liggende bagtil converge- 

 rende Kjøle paa langt nær saa stærkt frem som hos Hunnen, 

 og af de vertikale Folder paa Siderne ere alene de 2 forre- 

 ste tilstede, medens hertil er kommet en anden Fold eller 

 Kjøl, der ikke fiudes hos Hunnen. Denne sidste Kjøl stræk- 

 ker sig med et temmelig lige Forløb langs efter Rygskjoldets 

 Sider, nærmere Bugfladen, fra den forreste verticale Fold 

 og til den bagre Rand af Rygskjoldet. Rostrum synes noget 

 kortere end hos Hunnen og har Sidekanterne fint tandede; 

 ved dets Basis danner Rygskjoldet til hver Side af Øieknu- 

 derne en svulstagtig Ophøining. Øiet er betydelig større end 

 hos Hunnen og dets Corneæ ere stærkt, næsten uhrglasformigt 

 hvælvede. 



Forkropssegmenterne ere forholdsvis lavere, og deres Epi- 

 merer mere jevnt afrundede og stærkere udstaaende til Si- 

 derne. Sidste Segment er forholdsvis større, og dets Epime- 

 rer forlængede til lange bagudrettede, dolkformige Fortsatser, 

 hver besatte med 3 cilierede Børster (se Tab. 38, Fig. 7). 



Af Bagkropssementerne er det Iste langs ad Ventralsiden 

 bevæbnet med 3 stærke Torner; oventil har det ligesom det 

 følgende Segment i den bagre Kant 2 smaa jevnside.s stilleda 

 Torner. Paa de 3 følgende Segmenter findes en enkelt mere 

 eller mindre udviklet tandet Kjøl langs efter Dorsalsiden og 

 2 lignende paa Ventralsiden. 



