Middelhavets Cumaceer. 15 



vel bagenfor som foran dette Hjørne ere Ryg.skjoldets Side- 

 kanter fint tandede (se Tab. 24, Fig. 12). Langs efter Ryg- 

 siden løber i bele Rygskjoldets Længde en lav, men tydelig 

 Kjøl, der er bevæbnet med en dobbelt Rad af tæt sammen 

 stillede fortil bøiede Torner. Kun paa et kort Stykke nær 

 den bagre Del ere disse Torner afbrudte, for saa igjen at 

 fortsætte sig længere bagtil. 



Øiet, der paa Grund af det manglende Rostrum ligger 

 helt fortil ved Enden af Rygskjoldet, er stort og tydeligt med 

 mørkt rødligt Pigment og distincte Corueæ. Det er (se Tab. 

 24, Fig. 12 og 13) af en usædvanlig smal og langstrakt, næ- 

 sten tungedannet Form, og ender med to smaa fortil frit 

 fremspringende Torner. 



Bag Rygskjoldet findes 5 tydeligt udviklede Forhrops- 

 segmenter, hvoraf som sædvanligt det Iste er kortest, det 2det 

 størst, de øvrige successivt mindre; alle ere forsynede med 

 brede i Enden afrundede Epimerer. 



Bagltroppen er forholdsvis kraftigt udviklet, og dens Seg- 

 menter noget bredere end høie, forresten af sædvanligt [Jd- 

 seende. Sidste Segment (se Tab. 25, Fig. 6) danner i Midten 

 over Analaabningen et stærkt vinklet Fremspring, der i Kan- 

 terne er forsynet med fine Tænder, og som man derfor ved 

 et flygtigt Blik let vilde kunne tage for et rudimentært mid- 

 terste Halevedhæng. Ved nøiere Eftersyn viser det sig imid- 

 lertid slet ikke. at være afgrændset fra sidste Segment, hvis 

 umiddelbare Fortsættelse det alene forestiller. Nedenunder 

 dette Fremspring rage 2 smale tilspidsede med 2 uligestore 

 Børster besatte Lappe frem, der til hver Side begrændse den 

 spaltformige Analaabning (se Fig. 7). 



De øvre Antenner (Tab. 24, Fig. 1) ere af usædvanlig 

 smal og langstrakt Form og næsten af Rygskjoldets halve 

 Længde. Af Skaftets Led er det Iste størst og noget bøiet, 

 de. 2 sidste simpelt cylindriske og indbyrdes af ens Længde. 

 Svøberne (Fig. 2) ere meget ulige udviklede. Den største er 



