6 G. 0. Sårs 



De øvre Antenner (Tab. 21, Fig. 7 a) skille sig fra 

 samme hos Hunnen ved en langt robustere Form. Skaftet 

 er nemlig meget tykt, ligesom opsvulmet og dets Led stærkt 

 udvidede mod Enden, hvorved denne Del næsten bliver køl- 

 leformig. Af Svøberne udmærker den større sig i høi Grad 

 derved, at den ved Basis viser en stærk Fortykkelse, hvortil 

 er fæstet et tæt Knippe af talrige lange, gjennemsigtige, bør- 

 steformige Vedhæng, der radiere til alle Sider og* give disse 

 Antenner et kostformigt Udseende. 



De nedre Antenner (ibid. b) ere udviklede paa den for 

 Cumacehannerne sædvanlige Maade. Grunddelens 2 sidste 

 Led ere paa den nedre Side tæt haarede, og Svøben, der til- 

 bagestrakt række udover Enden af Bagkroppens sidste Seg- 

 ment, er sammensat af et stort Antal korte Led. 



I Alunddelenes og Feddernes Bygning er ingensomhelst 

 Forskjel at bemærl^e fra samme hos Hunnen, og den til 2det 

 og 3die Fodpar fæstede rudimentære Svømmegren forholder 

 sig fuldkommen ligedan her som. hos Hunnen. 



Bagkroppens Svømmevedhæng (Fig. 8) ere alle vel udvik- 

 lede og af en lignende Bypning som hos Hannerne af de 

 foregaaende Slægter 



Halevedhængene (Fig. 9) skille sig fra samme hos Huunen 

 ved en langt rigeligere Udstyring saavel af Torner som Bør- 

 ster, Paa Stammen ere Tornerne stillede i en dobbelt Kad, 

 og de i den nedre ere som sædvanlig tyndere og mere bør- 

 stelignende end de i den øvre. Paa den indre Gren er der 

 ialt 14 Torner og paa den ydre Gren 11 cilierede Børster. 



De endnu ikke fuldt udviklede Hanner (Tab. 19, Fig. 4), 

 som af V. Beneden urigtigt blev anseede for Hunnerne til 

 hans Bodotria Goodsiri, skille sig fra de fuldt udviklede ved 

 mindre slank Kropsform, samt derved, at de for hine eien- 

 dommelige Vedhæng endnu ere i en uudviklet Tilstand. 



De øvre Antenner (Tab. 21, Fig. 5) ere vistnok kraftigere 

 hyggede end hos Hunnen, men de mangle endnu ganske de 



