Middelhavets Cumaceer. 105 



konisk tilspidset og skraat opadrettet, med de frie Kanter 

 fint saugtakkede. Ovenfra seet (Fig. 2) er Rygskjoldet bag- 

 til meget bredt, men afsmalnes hurtigt og jevnt fortil, idet 

 Sidekanterne uden nogen tydelig Begrændsning gaa over i 

 Rostrum. 



Øiet er tydeligt og omtrent af samme Udseende som hos 

 foregaaende Art. 



De frie Forkropssegmenter ere alle tydelige som hos fore- 

 gaaende Art, og deres Epimerer ere stærkt udstaaende til 

 Siderne og jevnt afrundede. 



De øvre Antenner (Tab. 54, Fig. 3 a) ere forholdsvis 

 spinklere end hos foregaaende Art og Skaftets 3 Led alle 

 omtrent af samme Længde. Den kortere Svøbe (se Fig. 4) 

 er særdeles liden og bestaar kun af et enkelt Led, der i den 

 ene Kant bærer 2 simple Børsterj hvoraf den ene er særdeles 

 lang, og ved Spidsen 2 Hørebørster. 



De nedre Antenner og Munddelene ere i alt væsentligt 

 fuldkommen overensstemmende i sin Bygning med samme 

 hos foregaaende Art. 



Det samme er ogsaa Tilfældet med Fadderne (Fig. 5- 7). 

 Dog bemærkes her følgende Afvigelser. 



Svnmmegrenene paa de 2 første Par (Fig. 5 6) ere usæd- 

 vanlig lidet udviklede og overordentlig tynde, med Basal- 

 delen neppe tykkere end Endedelen. 



Paa îste Fodpar (Fig. 5) mangler Basalleddet de stærke 

 Saugtakker, som fandtes hos foregaaende Art saavel i den 

 indre som ydre Kant. Dets sidste Led er forholdsvis kortere 

 og neppe mere end halvt saa langt som næstsidste. 



2det Fodpar (Fig. 6) har Basalleddet smalere og paa 

 Midten stærkere bøiet. 



De bagre Fodpar (Fig. 7) ere forholdsvis noget længere. 



Halevedhængene (Fig. 8) skille sig kjendeligt fra samme 

 hos foregaaende Art. De ere meget kortere og opnaa ikke 

 engang de 2 sidste Bagkropssegmenters Længde. Stammen 



